ISMERTETÉSEK. 49 



L. (A). Szahói-t is. Ezen példányokat Gaál összehasonlítja Sacco és Hobrnes 

 műveiben talált oligocén Acesta miocaenica SiSM.-val és úgy a fiatal, niint a fej- 

 lett alakoknál feltűnő megegyezést tapasztal ; ami eltérés észlelhető is, az Gaál 

 szerint biológiai alapon magyarázva az eltérő életkörülményekhez való alkalmaz- 

 kodás eredménye, melynek alapján Gaál kimondja, «hogy a budai oligocén Acesta- 

 alakját különálló fajnak nem tekintjük, hanem csupán az Acesta miocaenica Sism. 

 nagyobb mélységben, iszapos feneken élt változatának*. Ezek szerint a Lima 

 Szabói HoFM. új neve: Lima (Acesta) miocaenica Sism. var. Szabói Hofm., mely 

 azonban nem rokon a bécsi és magyar neogénból említett Acesta miocaenica-vsd, 

 mely a vizsgáló búvárok, mint Sacco szerint is inkább a recens Acesta excavata 

 Farb. fajra emlékeztet. És az újabb tengerkutatások eredményeit feldolgozó 

 búvárok is kiemelik a Csöndes-Óceánból előkerült Li?/ia-fajok nagy hasonlóságát 

 az Acesta excavata-ia jhoz. Gaál táblázatot is közöl erről, melyből kiviláglik téve- 

 dése Philippi azon megállapításának, hogy a kréta- és harmadidőszak Acesta- 

 fajai egy kihaló törzs benyomását teszik, de ekkor még nem voltak ismeretesek 

 az újabb tengerkutatások eredményei, melyek alapján Gaál ellenkezőleg meg- 

 állapíthatja, hogy az Acesta alnemzetség ma épen «élete delelőjén van s hogy 

 igazi hazája ma a Pacificus régió iszapos talajú aphotikus öve». Ennek alapján 

 Gaál arra következtet, «hogy a paleogénben a mai Pacificus régióéhoz nagyon 

 hasonló természeti viszonyok uralkodtak Dél- és Délkelet-Európában. A nagy 

 Acesta-í-AJok nálunk ép úgy, mint Olaszországban, mély tengeri márgás, agyagos 

 üledékekből kerültek elő. A fajok ezen eltolódását Gaál a NoETLiNG-féle diagramm- 

 ban is ismerteti. Ezek alapján Gaál a budai változatot a recens CallolÍ7na Bath- 

 buni Bartsch ősének tartja, mit bizonnyal szerzője is megtett volna, ha a fosszilis 

 anyagot szintén vizsgálata körébe vonta volna. «Itt tűnik ki ennek a módszernek 

 szükséges volta.» Az osztrák és magyar miocén Acesta már Sacco szerint is az 

 acesta excavata Farb. változatának tekinthető. A jelentől visszamenőleg a közép- 

 miocén elejéig hézagnélküli is az A. excavata családfája, itt azonban megszakad, 

 mert hiszen az A. miocaenica csoportja nem közvetlen őse az ea;ca?;aía-fajnak. 

 Kettejök közös őse — Gaál szerint — valószínűleg a mezozoikum végén élt, 

 ezt családfajuk is érzékelteti, miből kitűnik, «hogy az A. miocaenica Sism. Európá- 

 ban határozottan paleogén kagylófaj». 



Ezután a Badula Klein alnemmel foglalkozik Gaál részletesebben, ahová 

 alapos megvizsgálás alapján történt újabb meghatározás után a szerző Lőren- 

 THEY-nek a Gellért-hegy alsó ohgocénjából származó Lima (Mantellum) fraeinflata 

 Lőr. faját osztja be, melyről kitűnt, hogy nem a Mantellum-, hanem a Badula- 

 alnembe tartozik és itt is líj fajnak bizonyult, amennyiben bélyegei alapján nem 

 azonosítható a hazai középmiocénben, valamint a Bécsi medence, illetőleg 

 T o u r a i n e hasonlókorú üledékeiben is elpfordult Hoernes szerint is a recens 

 Badula lima-vul egyazon fajjal, «annyira, hogy még egyenes ősének sem tarthat6>. 

 Úgyszintén Noethling börmai L. (B.) protosquamosa Noet. fajától is eltér. 

 Eszerint ezen új Badula-iaj bélyegei Gaál szerint a következők : «az elég vastag, 

 kis fokban részaránytalan teknő ferdén tojásdad, lapos s legföllebb csak kis fok- 

 ban tátongó. Cimpái nagyon egyenlőtlenek s egymással az egyenes szögnél jóval 

 kisebb (kb. 130°) szöget zárnak be. A hegyes búb a zárópárkánynál kissé előbbre 



FöMtani Közlöiiv. XLIX. köt. 1919. 4 



