HIDROLÓGIAI KÖZLEMÉNYEK. 83 



részébe. A vasúti fővonal mellett, a széntermelés forrásánál több hatalmas gyári 

 üzem is alakult, mint a «Rimamurány-salgótarjáni Vasmű R.-Tj> vasfinomító 

 gyára s a«Salgótarjáni Palackgyáp), amelyeknek üzeme a salgótarjánvidéki barna- 

 széntermelésen alapszik. 



A szénbányászat, valamint a nagy ipartelepek a lakosság jelentékeny 

 mértékű szaporodását idézték elő. Sajnos azonban, hogy a bányatelepi és ipar- 

 telepi munkáskoloniáktól eltekintve, a szűk, völgyben fekvő tulajdonképpeni 

 város meglehetősen tervszerűtlenül, szabálytalanul fejlődött s a gyors fejlődéssel 

 kapcsolatban a fokozottabb közegészségüg3d követelményeket nem nagyon 

 tartották szem előtt. A városnak ma sincs vízvezetéke és csatornázása. Ivóvíz- 

 kútjainak nagy része rósz vizű s egy rész ök a fertőzésnek kétségtelenül nagy mér- 

 tékben kitett. Nyílt árnyékszékjei, csatornái elősegítik a ragályok terjedését; 

 az utcákon nyáron igen nagy a fekete szénporral vegyített por, amelyet csak 

 újabban kísérelnek meg öntözőkocsik segélyével, amennyire lehet, csökkenteni. 



Elismerésreméltó tehát Salgótarján nagyközség elöljáróságának az a tö- 

 rekvése, hogy ezeken a hiányokon segíteni akarván, elsősorban a vízellátás kér- 

 désének megoldását tűzte ki célul; ennek sikere esetén következhetnek egyéb 

 intézkedések. A város vízellátásának kérdését a Magyar Földtani Intézet igaz- 

 gatóságának rendeletére alkalmam volt a helyszínén tanulmányozni s a jelen 

 értekezésemhez anyagot gyűjteni. Tanulmányaim eredményeit a következőkben 

 bocsátom a nyilvánosság és a szakkörök elé. 



Kétségkívül kimerítő helyszíni hidrogeológiai vizsgálatot igényel az, ha 

 valamely emberi letelepülés : város, község vízellátásának kérdését meg akarjuk 

 oldani. Megnehezül azonban a hidrogeologus munkája akkor, ha a természetes 

 hidrogeológiai viszonyokat az ember műszaki beavatkozása valamiképpen meg- 

 bolygatta. Ez az eset forog fenn különösen a bányavidékeken s így Salgótarján 

 környékén is. 



A Sajó— Zagyva— Ipoly folyók fiatal, harmadkori medencéjében tudva- 

 levőleg barnaszéntelepek fekszenek. Az erősen összetöredezett medenceüledékek 

 egy részén, még pedig a mélyebbre sülyedt rögökben a természetadta kincseket 

 felhasználni kívánó emberiség az itt előforduló barnaszéntelepeket lefejtette. 

 A barnaszénbányászat szükségszerű következménye az lett, hogy a széntelepek 

 fölött lévő rétegek víztartalma lecsapódott a szénbányákba, ahonnét azután 

 ezt a külszínre juttatták, mint bányavizet, amely azután a fölszíni vízfolyások 

 vízmennyiségét gyarapította. 



Azt hiszem, hogy az eddig elmondottakból is nyilvánvalónak tűnhetik föl 

 az, hogy egy emberi letelepülés, de különösen bányatelep vízellátásának megol- 

 dásánál erősen figyelembe kell vennünk a földtani, rétegtani, továbbá a hegyszer- 

 kezeti viszonyokat; szükséges, hogy a hidrogeológiai kérdések megoldásának 

 a földtani viszonyok ismerete és mérlegelése legyen az alapja. 



Ezek előrebocsátása után ismertetem röviden Salgótarján környékének 

 földtani, majd hegyszerkezettani viszonyait; azután áttérek a hidrogeológiai 

 viszonyokra. Ezek során ismertetem a főbb víztartó szinteket, a Salgótarján 

 város környékén ismeretes forrásokat s a város főbb kútjait. Végül összefogla- 

 lásként felsorolom azokat a módokat, amelyek segélyével a város vízellátása való- 



6* 



