HIDROLÓGIAI KÖZLEMÉRYEK. 87 



fajnak a köbelei és lenyomatai, amelyet a sajóvölgyi barnaszéntelepek kíséretében 

 előforduló Cardiuni (Cerastoderma) arcella Duj. fajjal azonosnak tartok. Az 

 állami Földtani Intézet gyűjteményében lévő régi Schafarzik gyűjtötte pél- 

 dányok mint Cardium edule L. vannak megjelölve. Ezenkívül előfordul még benne: 

 Congeria sp. és Melanopsis cfr. Hantkeni Hofm. köbele. A víz szempontjából 

 nem ismerem eléggé ezeket a rétegeket. Eddigelé úgy említették előttem, mint 

 vizet nem tartalmazó rétegcsoportot. 



4. <(Pectenes-rétegcsoport.» A pectenes -rétegek homokból és 

 márgás homokból, továbbá laza homokkőből állanak. Vastagságuk mintegy 

 15 m. Kövületeket, különösen pecteneket bőven tartalmaznak. Nevezetesen elő- 

 fordul bennök a Pecten (Chlaviys) fraescabriusculus Font. Ezek a rétegek a «Salgó- 

 tarjáni Kőszénbánya E.-T.» bányamérnökségétöl nyert adatok szerint vizet 

 tartalmaznak. 



5. Slir (schlier). A legmagasabb fedőrétegek többnyire vékony 

 réteges homokos agyagból és agyagmárgából állanak. Vastagságuk igen tetemes ; 

 a 350—500 m-nyi vastagságot is elérik. A rétegcsoport alsó része kétségkívül 

 a burdigaleni (alsó mediterrán-) emelet legfelső részének, az igazi schliernek felel 

 meg, a felső része azonban nézetem szerint észrevétlenül átmegy a vindobonienbe, 

 vagyis itt a vindobonai emelet schlier fáciesben képződött ki. A salgótarjáni 

 szénterülettől dél felé a vékony schlier fölött a normális vindobonai (felső medi- 

 terrán-) rétegek következnek; kelet felé, a kir áld- egercsehi barnaszénterületen 

 a schHer szintén alárendelt nem típusos kifejlődésű, fölöttük itt is a kövületben 

 dús vindobonai agyagmárgák következnek. Ezeknek a körülményeknek szem előtt 

 tartásával vélem a tágabb értelemben vett salgótarjánvidéki schlier-rétegcsoport 

 felső részét a vindobonienbe helyezhetni. A schlier-rétegcsoport általában víz- 

 hatlan. 



6. Felemlítem végül mellékesen, hogy a salgótarjáni barnaszénterület 

 egyes helyein a p 1 i o c é n-ben (a levantei emeletben) feltört b a z a 1 1 v u 1- 

 kánok láváit találjuk. Ilyen bazaltlávatakarók megmaradt roncsai vannak 

 a Somlyó, Pécskö, Nagy- és Kis-Salgó hegyeken. Mivel Salgótarjántól kissé tá- 

 volabb esnek, szempontunkból számításon kívül maradnak. 



7. H o 1 o c é n. Ide tartoznak a Tarján-patak s ennek mellékvölgyeinek 

 alluviumai. A patakok völgyében fellialmozódott alluviáhs hordalék a környező 

 dombvidékről lehordott s itt leraktározódott, főleg homokos üledékből áll. Ez az 

 üledék vizet többnyire bőven tartalmaz. 



A mellékelt hidrogeológiai térkép földtani adatait Noszky Jenő barátom 

 szívességének köszönhetem, ki a közérdekű célra való tekintettel szíveskedett 

 eredeti felvételi lapját rendelkezésemre bocsátani. 



II. A szerkezet (Tektonika). 



A Sajó-Ipoly harmadkori medencéjének rétegei nem fekszenek az eredeti 

 helyzetükben, hanem összetöredezvén, egyes darabjai, rögei megbillentek vagy 

 lejjebb sülyedtek, más darabok pedig előbbi helyzetükben maradtak vagy emel- 

 kedtek. Két, egymásra körülbelül merőleges vetődési irány uralkodik a tágabb 



