HIDROLÓGIAI KÖZLEMÉNYEK. 97 



séklete megegyezik az évi középhömérséklettel, tehát átlag 10—11 C° hőfoknak. 

 Ezek a források és kutak tehát általában valamivel nagyobb mélységből fakadnak, 

 oly mélységből, amelynek hőmérséklete nincsen már az évi ingadozásoknak alá- 

 vetve. E források és kutak vizének hőfoka tehát állandó. (Sajnos, megfigyelési 

 sorozataim erre vonatkozólag nincsenek!) Ilyen forrás, pl. a Polyán-kút (10. sz.), 

 a Máv. szénrakodónál lévő forrás (9. sz.) ; a kutak közül a fő-téri kút (VI. sz.,) 

 s a X. sz. kút. 



Ezekkel szemben vannak egyes források és kutak, amelyek vizének hő- 

 foka az év folyamán ingadozásoknak van alávetve. E források és kutak vizének 

 hőfokát ottjártamkor az évi közép hőmérsékletnél általában alacsonyabbnak 

 találtam (1918 jún. 5—7). 



Ilyen forrás pl. a 16. számú, amely feltűnően hideg volt (8'5 C°). Nyilván- 

 való, hogy ennek beszivárgási területe a felszínhez aránylag közel van, s ennek 

 következtében a hőmérséklet évszakos ingadozásait nagy mértékben megérzi. 

 De mivel mégis kissé mélyebbről fakad, a forrásvíz hőmérsékletének ingadozása 

 a levegőéhez képest, j,elentékenyen, hónapokkal elkésve jelentkezik. 



Ugyanez a körülmény forog fenn a kutak közül a 2*65 m mély marhavásár- 

 téri (V. sz.) kútnál is, amelynek hőmérséklete szintén csak 9 C° volt. E kút vizé- 

 nek hőmérséklete az évfolyamán njilván ingadozásnak van alávetve. A kútnak 

 rossz minőségű vize egészen nyilvánvalólag a felszínhez közel szivárog össze, de 

 mégis olyan mélyen, hogy a külső hőmérsékleti ingadozásokat szintén csak el- 

 késve érzi meg. Hogy ez így van, arra nézve utalnom kell a tőle légvonalban 

 alig 200 m távolságban lévő VI. számú főtéri kútra, mely jóval mélyebb (8 m) 

 s hőmérséklete mégis 11 C° volt ugyanekkor. 



Nyilvánvaló, hogy a hőmérsékletből is következtethetünk a források és 

 kutak vizének minőségére. 



IV. Salgótarján vízellátásának megoldásánál 

 számbajövő módozatok 



Salgótarján nagyközség vízellátásának biztosítására az elmondottak alap- 

 ján két mód kínálkozik: egyfelől a Polyán-kút forrásának s a mellette lévő völgy 

 vizének összegyűjtése és felhasználása, másfelől a fő-téri VI. sz. főkútnak, illetve 

 az ugyanabból a vízvezető-rétegből táplálkozó, esetleg létesítendő új kutak vizé- 

 nek felhasználása. A két módozat közül az utóbbi alkalmazása célravezetőbbnek 

 látszik. Lássuk e módokat egymás után. 



1. A Polyán-kút forrásának vize. 



A Polyán-forrás a fekvő homokkő rétegcsoportból fakad s eredetét tekintve 

 úgylátszik, egy kisebb vetődésből, vagy hasadékból felszálló forrás. Vize tiszta, 

 kifogástalan minőségű, színtelen, szagtalan és íztelen; hőmérséklete (1918 jún 5.) 

 10 C°. (L. részletesebben a 92. oldalon.) 



A forrás a város közepétől KÉK -re, mintegy 3-7 km-nyire fekszik. Hozzá- 



Földtani Közlöny. XLIX.köt. 1919. 7 



