PKI.SüKEETAKORU GASZTKOPODAK AEADVARMlíGYEBOL. 



1900.); EoMAN & Mazbran: Fauné du Turonien da Bassin D'ücheaux: 

 DioNis Stuhr: Bericht über die geologische Übersichtsaufnahme des 

 südwestlichen Siebenbürgen (Jahrbuch der geol. Reichsanstalt 1863.) ; 

 Cossmann: Essais de Paléoconchologie comparée: Pethő: A péterváradi 

 hegység krétaidőszaki faunája. Bővebb figyelmet érdemel azonban Emilio 

 BösE mexikói geológus: «La fauna de Moluscos del senoniano de cardeuas 

 San Luis Potosi» című munkája, amely a «Boletin del Instituto geologico 

 de Mexico» 24. számában jelent meg 1906-ban. Böse itt a legnagyobb iro- 

 dalmi áttekintéssel dolgozott, számos új fajt írt le és ábrázolt, ú. m. Adaeo- 

 nella (Trochactaeon) coniformis, occidentalis, inconstans, irreguláris, hrevis 

 planiteralis, 'potosiana, variábilis. Amint az ábrákból látható, a faj, fogalmát 

 igen szűk keretek közé szorítja és fajai ennélfogva számos átmenettel rendel- 

 keznek. Egyeznek abban, hogy spirájuk az utolsó kanyarulat fölé emelkedik, 

 néha olyannyira, hogy a tényleges magasság egyharmadát is eléri. Az 

 általa leírt fajok legföljebb mint variációk állhatnának meg és különösen 

 hasonlítanak — csupán nagyságbeli eltérésekkel — az egyetemi földtani 

 tanszék gyűjteményében Őrzött és Hilflam (Steierország) és Szászcsor (Szász- 

 sebes mellett) lelőhelyekről származó Actaeonella-khoz, amelyek szintén a 

 senonból származnak. Böse méreteket is említ értekezésében, azoknak 

 azonban fontosságot nem tulajdonít és így a különböző fiatalkorú egyéne- 

 ket külön fajoknak veszi. 



A számos Actaeonella fajt természetes módon úgy törekedtem össze- 

 vonni és rendszerezni, hogy a nomenklatúrát is helyes irányba tereljem, 

 ehhez megfelelő alapot teremtve. Ilyen alapot a méretek arányosságában 

 véltem találhatni. A továbbiakban a mérési adatokra helyezem a fősúlyt, 

 mert arányukat olyan tényezőnek tartom, ameh^ kevesebb kombinációt 

 igényelve a legszabatosabbnak bizonyult, holott a szerzők közül, akik 

 Actaeonella-ksit írtak le — bár méreteket közölnek — Pethő GyuLÁ-n 

 kívül egyik sem tulajdonított a méretek arányából folyó adatoknak fontos- 

 ságot. Pedig a méretek aránya a szerzőktől már sokat megvitatott fiatal 

 példányok helyes értelmezésének is látszólag nyitját adja. A nomenklatúra 

 tekintetében az Actaeonella nemet illetőleg kétféle felfogás uralkodik, 

 ami némileg elejét veszi annak a zavarnak, amelyet a Tornaklla, Actaeonella, 

 Proteohulla,Volvulina Trochactaeon, Spiractaeon elnevezések okoztak. Mindkét 

 felfogás D'Orbigny eredeti leírására, tehát a kiinduló pontra tért vissza. 

 Úgy a francia, mint a német felfogás az eredeti Actaeonella nemet két al- 

 nemre bontja szét, mivel ezen alakok között már úgy külső megjelenési 

 formájuk, mint előfordulásuk tekintetében éles határ vonható. Az át- 

 menetek nem hiányoznak ugyan így sem teljesen, de ezen két típus fel- 

 állítása teljesen megokoltnak látszik. A német nomenklatúra (Stolicka 

 szerint) az Actaeonella nemen belül a teljesen becsavart, ú. n. involut 

 alakokat Volvulina-ndik nevezi, mely típus jellemzőjének az A. laevis D'Orb. 



