Di HOJXOS KKZSO 



A Trochactaeon II. típusául azon jellegek megtartását tartom jogosult- 

 nak, amelyeket Cossmann az Essais de Paléoconchologie comparée I. köteté- 

 nek 74. oldalán szabatosan körülír. Módosulást ezen új beállításban a típus 

 csak annyiban szenvedne, hogy spirájának magassága a tényleges magasság 

 egy negyedénél nem lehet több. Ugyanis az eddig végzett mérések azon 

 meggyőződésre juttattak, hogy bár e típusnál a spira magasságának mérték- 

 számában 0'5 cm-es ingadozás megengedhető ugyan, de az mindig kisebb 

 1*5 cm-nél. 



Ezen típus alá csak a következő fajok vonhatók össze mint variációk : 

 Tornatella subglohosa Münst. (GoiÍDFUss-ból), Actaeonella Benauxiana Zk. 

 (szerző ábrázolásában), továbbá a konopi anyagban túlsúlyban található 

 Trochactaeon Cossmanni és még a Tr, giganteus variációi (v. n. ventricosus és 

 obesus), amelyekről a fajok tárgyalásánál lesz szó. Az Actaeonella Benauxiana 

 Zk. a szerző művének VII. táblája, 1 — 5. ábráin rajzolt példányokon ötféle 

 spiramagasság van, amely átmenetet képezhetne a két típus között. Meg- 

 jegyzendő azonban, hogy Zekkeli ábrázolásainak hitelességét több oldalról 

 megtámadták és hogy akár a magasabb, akár az alacsonyabb spirájú 

 alakot vesszük alapul, az egyenlő nagyság megdönti nevezett szerző fel- 

 tevését. Különösen szembetűnő ZEKKELi-nél, hogy ezeket a különböző 

 alakokat együvé foglalja össze, holott a fajjellegeket sokkal kisebb különb- 

 ségekre fektette. Ide sorolandó még a Tr. Cossmanni kőbele is. A kőbelek 

 meghatározása mindig nehezebb és fokozott óvatosságot igényel, mert úgy 

 negatív, mint pozitív kőbelek az alakot igen eltorzíthatják. Két il3'^en 

 deformált kőbél került ki Konopról. Az I. és II. típusú Trochactaeon-ok 

 között nemcsak külső megjelenésükben, hanem a belső szerkezetükben is 

 lényeges különbségek mutatkoznak. Az átmetszetek, amelyek a legnagyobb 

 magasság síkjában szelik a héjakat, a növekedési kamrák helyzetét jól 

 feltüntetik. A nehezen készíthető csiszolatokból és átmetszetekből több 

 tanulságot vártam, de az eredmény a fáradsággal nem arányos, amennyiben 

 következtetésekre csak alárendeltebben használható bélyegeket tárnak fel. 



A III. típus gyanánt az Actaeonella nem Volvulina alakját veszem 

 alapul, a D'Orbigny szerinti A. laevis-nék szószerinti értelmezésében, 

 Stolicka módosításával, aki e nemnek leírását röviden a következőképen 

 vázolja: A héj hosszúkásán tojásdad, hengeres, két vége felé többé-kevésbbé 



