TK.NGKKALArTI FOKKAS LKKAKODASOK. lí) 



"amelynek belseje sárgás, kissé áttetsző mészkő. A szétporló kőzetben azután 

 előfordulnak egyes részletek, amelyek igen finom leveles fehér és szürke réte- 

 gecskék váltakozását mutatják, majd pedig fehérre mállott sugaras kristály- 

 halmazokból álló darabok is kerülnek elő. Igen gyakori ezeken kívül a 

 kőzetben a pisolith is, egészen mogyoró nagyságú gömbökben. A szétporló 

 anyag helyenként egy-egy fészekben sárgásbarna és erősen agyagos lesz, 

 majd pedig keményebb vékony leveles meszes-agyagos márgába megy át. 



A sziklafal nagy részét alkotó fehér, szétporló kőzetben azután szét- 

 szórva igen kemény, sárgás, szabálytalan mészkőtömzsök ülnek. Fölfelé, t. i. 

 a sziklafal déli széle felé, a szétporló kőzet lassan, észrevétlenül megy át a 

 felső szintájat alkotó kemény dachsteini mészkőbe. 



A kőfejtő alsó részletének sziklafalán egy helyen hófehér kalcit és 

 aragonit darabok hevernek. Ezeknek előfordulási módja nem látszik; aUg- 

 hanem utólagosan képződött telérben fordulnak elő, vagy egy forrás csator- 

 náját képviselik. 



A szétporló képződmény a kőfejtőtől kelet felé húzódik és a Fazekas- 

 hegy csúcsa alatt az északi oldalon levő, régen felhagyott kőfejtőkben lát- 

 ható még. A Fazekashegy csúcsán a jól rétegezett dachsteini mészkőpadok 

 25° alatt DNy. felé dűlnek. A csúcs alatt levő régi kőfejtők oldalfalain fehér, 

 •szétporló mészkő van, amely fészkenként finomleveles, agyagos lerakódásba 

 megy át. 



A nagy kőfejtő szétporló mészköve, ami távolról a porrá mállott dolomit 

 benyomását kelti, dr. Emszt Kálmán fővegyész elemzése szerint tiszta 

 Ca COg-ból áll és MgCO^-t még nyomokban sem tartalmaz. 



A fehér és szürke, igen vékony kemény rétegekből álló kőzet, valamint 

 a fehér, szétporló kőzet belsejében levő üde darabok is nagyon emlékeztet- 

 nek az aragonitra ; tényleg azonban kalcitból állanak. Szintén aragonitra 

 emlékeztetnek a jelenleg hasonlóképen kalcitból álló sugaras képződmények 

 is. A nagy fészkek alakjában előforduló vékonyleveles, puha meszes lerakó- 

 dások pedig teljesen olyanok, mint aminőket a meszes források üledékei 

 gyanánt a mésztufákkal kapcsolatban igen gyakran látunk. Eszerint ha a 

 nagy kőfejtő sziklafalának mélyebb, É-i részén látható aránylag kevés ke- 

 mény mészkőtől eltekintünk, a feltárás szétporló anyagát alig tudjuk egyéb- 

 nek elképzelni, mint forrásbeli lerakódásnak. Ebben a feltevésben megerősít 

 a sziklafal különböző részein szétszórva, de elég gyakran előforduló pisolith 

 is, amit csakis alulról, nyomás alatt felfakadó víz munkája hozhatott létre. 



A kérdés most már az lenne, hogy ez a mészkő miért porlik sokkal 

 könnyebben szét, mint akármely más mészkő és hogy csakugyan kalcit-e 

 annak eredeti állapota? Ezekre a kérdésekre ezidőszerint még feleletet nem 

 tudok adni. Tekintve azonban a kőzetnek sugaras-rostos, majd pedig vékony- 

 réteges szerkezetét, ami pl. rendkívül emlékeztet a korondi vagy a karlsbadi 

 aragonitlerakódásokra, nem tartom kizártnak, hogy itt vagy szénsavas vagy 



