18 Dí PÁLFY MÓHIC 



része helyenként egykorú a karni emeletbe tartozó ú. n. felső márgacsoport- 

 tal. LóczY ugyanis nagyon valószínűnek tartja, hogy a fődolomit a «3ct. 

 cassiani-raibli-rétegekkel ekvivalens felső márgacsoportból fejlődik ki 

 akként, hogy a veszprém-nagyvázsonyi fensíkon és a Tapolcza — Sümeg 

 közötti kősíkon, valamint a keszthelyi hegységben az említett rétegek a 

 dolomitba beleolvadnak)), (i. m. p. 178.) 



Annak a felismerésnek, hogy a budai hegységben a dolomit a karni 

 emeletbe nyúlik le, van még egy másik sztratigrafiai jelentősége is, amennyi- 

 ben az támpontul szolgál a Mátyáshegy keleti oldalán, a pálvölgyi kőfejtőből 

 ismeretes mészkő korára is, amit Böckh János éles szeme a füredi mészkővel 

 hasonlított össze. Ismeretes, hogy a füredi mészkő a Bakonyban a felső 

 márgacsoport alatt közvetlenül következik. Minthogy a Fazekashegyen 

 talált kövületek alapján jogosan feltehetjük, hqgy a budai hegység dolomit- 

 jának mélyebb része egykorú a felső márgacsoporttal, nyilvánvaló, hogy a 

 mátyáshegyi mészkőnek a füredi mésszel való összehasonlítása BöcKH-től 

 mennyire indokolt volt. 



A Fazekashegyről leírt kőzethez teljesen hasonlóra a budai hegység- 

 nek még több pontján akadunk. így pl. hasonló kőzetet találtam a Kis 

 Hárshegy keleti lejtőjén, a budakeszi úton, az Ördögárok baloldalán levő 

 mária-remetei kőfejtőben, valamint a templomtól északkeletre, a Várhegy 

 déli oldalán levő kőfejtőben is. 



A Kis Hárshegy csúcsát típusos kemény, pados dachsteini mészkő 

 fedi. Keleti gerincén azonban, a lipótmezei tébolyda kertjének háta mö- 

 gött, egyes részleteiben szintén porrá hulló mészkő van feltárva, ami itt 

 is a dolomit szokásos megjelenésére emlékeztet s valószínűleg ez volt az oka, 

 hogy a geológiai térképen dolomitnak is van jelölve. A mélyebb szintben 

 alatta, a Kurucles egy kis völgy ületében azonban megvan a porrá szóthulló 

 típusos dolomit is, amit ott egy kis kőfejtőben jól feltártak. A gerincen levő 

 szétporló mészkőhöz hasonló mészkő darabkáit megtaláljuk még a Kis Hárs- 

 hegy déli lejtőjén is, úgy hogy az legalább a keleti és déli oldalon megvan a 

 típusos dachsteini mészkő alatt. 



A budakeszi út baloldalán, a Szép Juhásznétól kissé nyugatra, 

 egy kisebbszerű, jelenleg felhagyott kőfejtő van, amelynek szintén szétporló 

 dolomitra emlékeztető mészkövét Hofmann ugyancsak dolomitnak jelölte 

 térkópén. 



Forrásüledékre emlékeztető lerakódásokat azonban sem a Kis Hárs- 

 hegyen, sem a budakeszi úton nem találunk. Ezeknek sokkal tanulságosabb 

 feltárását a mária-remetei templomtól északkeletre, a Várhegy oldalán levő 

 egyik kisebb kőfejtől)en találjuk, hol a vékony lemezes forrásüledéket és a 

 porrá széthulló mészkövet a kemény, dachsteintipusú mészkővel összekeve- 

 redve látjuk. A Várhegy déli oldalának ez a pontja azért fontos, mert itt 

 Hofmann is a rhátiainál idősebb dachsteini mészre gondol, amikor a követ- 



