22 D5 LIFFA AURÉL ÉS D£ EMSZT KÁLMÁN 



évek folyamán rendszeresen fejtették.^ A munkálatok azonban, midőn 

 1911-ben Újmoldován jártam, már szüneteltek és azóta tudtommal nem is 

 indultak meg. 



A realgár itteni előfordulásáról a legelső adatokat Zipsbr K. A. 

 1817-ben megjelent munkájában találhatjuk,^ amelyek szerint amaz, auri- 

 pigment társaságában kvarcos telérkőzeten fennőve lelhető. E szerző adatai 

 nyomán idézik ezen előfordulást : G. Leonhard ^ és V. v. Zepharovich.* 

 Leonhard már részletesebben ismerteti úgy az ásvány társaságát, mint 

 előfordulási viszonyait is, megemlítvén, hogy chalcopyrit, auripigment és 

 malachit kíséretében a részint csillámpalában, részint mészkőben levő érc- 

 teléreken lép fel. Ugyanezen szerző tankönyvében viszont csak annyit említ, 

 hogy a realgár Újmoldován auripigment kíséretében fordul elő.^ Zepharo- 

 vicH szerint auripigmenttel és chalcopyrittel kvarcos telérkőzeten vagy 

 mészkövön lelhető. V. Zepharovich nyomán idézi ezen előfordulást C. 

 HiNTZE ' is. Ezen adatokat egybevetve látjuk, hogy a szerzők véleménye 

 úgy a kísérő ásványok, mint a mellékkőzet tekintetében eltérők. 



E terület ásványainak előfordulási viszonyai részletesen csak azóta 

 ismeretesek és behatóbb kutatások tárgyai, mióta B. v. Cotta ' a kontakt 

 ércelőfordulás jellegzetes jelenlétét megállapította s ugyanakkor a lelőhely 

 ásványait egybeállította. Mintegy 34 ásványt sorol fel, melyek közül a real- 

 gárra nézve egyebeken kívül megjegyzi, hogy az alárendeltebb előfordulások 

 közé tartozik, lelőhelye gyanánt pedig a Mária- Anna-bányát jelöli meg. Fr. 

 V. ScHRÖCKENSTBiN is megemlékezik a realgár és auripigment itteni előfor- 

 dulásáról,' fel is sorol összesen 23 ásványt, azonban minden további ma- 

 gyarázat nélkül. G. Marka ^ 31 ásványt említ, köztük a realgárt és auripig- 

 mentet, amelyekre vonatkozólag megjegyzi, hogy piritben és legszebb ki- 

 fejlődésben a Mária-Anna-bányában lelhetők. 



1 1. c. p. 65. 



^ O. A. Zipser: Versuch eines topographisch-mineralogischen Handbuches 

 von Ungern. Oedenburg, 1817. p. 253. 



^ G. Leonhard: Handbuch der topographischen MJneralogie. Heidelberg, 

 1843. p. 440. 



* V. V. Zephabovich: Mineralogisches Lexikon. I. Bd. Wien, 1859. p. 374. 

 & III. Bd. Wien, 1893. p. 213. 



5 G. Leonhard: Grundzüge d. Mineralogie. Leipzig u. Heidelbeig, 1860. 

 p. 276. 



« C. Hintze: Handbuch der Mineralogie I. Bd. Leizzig, 1904. p. 354. 



^ Bernh. V. Ootta: Erzlagerstátten im Bánat und in Serbien. Wien, 1864. 

 p. 49. & 103. 



* Fr. V. Scheöckenstbin: Die geologischen Verháltnisse des Banater 

 Montan-Districtes. (Magyarhoni Földt. Társulat munkálatai. V. köt. Budapest, 

 1870. p. 70—71.) 



" G. Marka: 1. c. p. 817. 



