32 D! LIFFA AURÉL ES Dí KMSZT KALMAN 



zés tekintetében legjobban közelíti meg a szimmetrikus kifejlődést. E típus 

 kristályai az előbbiektől egyébként még abban is eltérnek, hogy mindeniken 

 a {201} dóma egy nagy és jól tükröző lap alakjában lép fel. 



A formáknak az egyes kristályokon való elosztását és azoknak a meg- 

 vizsgált anyagon való gyakoriságát a következő táblázat foglalja magában: 



Áttérve ezek után az új moldovai realgár chemiai összetételére, min- 

 denekelőtt megjegyezhetjük, hogy a realgárnak eddig aránylag igen kevés 

 elemzése ismeretes. Hintze erre való tekintettel kézikönyvében igen kívá- 

 natosnak jelzi újabbi analízisek végzését.^ 



Újmoldován előforduló realgár elemzése eddig nem ismeretes ; ha csak 

 nem vesszük KLAPROTH-nak ^ egy bánáti, de közelebbről meg nem határo- 

 zott lelőhelyű realgáron végzett és az alábbiakban közölt analízisét ilyennek. 

 A meglevő s részünkről hozzáférhető irodalomban a realgár chemiai 

 összetételére vonatkozólag a következő adatokat találtuk: 



Klaproth a fennebb említett bánáti s egy törökországi realgáron vég- 

 zett elemzéseket, amelyet szerint: 



bánátirealgár: törökországirealgár: 



^.s = 69-0 % As = 62-0 % 



S' = 31-0« S =- 38-0 « 



TÖÖ-Ö ~^ 100-0 



Ezzel kapcsolatban megjegyezhetjük, hogy W. H. Miller tankönyvé- 

 ben 2 KLAPROTH-nak egy analízisét idézi, amely szerint a realgár összetétele: 



As 68-0 % S 30-5 % = 98-5 



Ismeretesek továbbá : Laugier "* elemzése 



As = 69-57 % 

 S = 30-45 « 



100-02 



' C. Hintze: Handbuch der Mineralogie. 1. Bd. Leipzig, 1904. p. 359. 



2 Klapkoth: Beitr. 1810. Y. 284. 



3 W. H. Miller — H.J. Brooke: An elementary introduction to mineralogy. 

 London, 1852. p. 178. 



* Laügieb: (Annál, de chim. 1813. 85. p. 46.) 



