IIÖVID KÖZLEMBNYKK. 43 



azonban, fajszámban a reguláris echinidák Erdélyben is messze az irregulá- 

 risok mögött maradnak. Még csekélyebb szerepük van a Magyar Közép 

 Hegység eocénjében, ahonnan eddigi irodalmunk szerint csak elvétve 

 említenek endociklikus fajokat ; kétségtelen azonban másrészt, hogy a 

 magyar eocénkorú tüskebőrűek faunája még igen hiányosan ismert, s 

 nemcsak újabb, erre irányuló gyűjtések vetnének világosságot a még nagyon 

 sok ismeretlen alakra, hanem valószínűleg gyűjteményeinkben is van még 

 nagyon sok olyan maradvány, amely, ha tanulmányozásra kerül, a magyar 

 eocénkorú endociklikus echinida faunát is lényegesen bővíteni fogja. 



Legutóbb egy 1885-ben Ajka környékén gyűjtött elég szép meg- 

 tartású echinida került kezembe, mely a m. kir. Földtani Intézet tulajdona. 

 Ez a példány egy Triplacidia-ta,j, az eddig ismert hat Triplacidia közül a 

 dalmáciai Tr. Stachei, a felsőolaszországi Tr. veronensis Bittn. és az egyip- 

 tomi Tr. Fraasi LoR.-hoz állván legközelebb. Valamennyitől abban külön- 

 bözik, hogy jóval lapítottabb az összes eddig ismert Tríplacidia-knkl. Eltérő 

 alakján kívül díszítésében sem egyezik a felsorolt fajok egyikével sem, 

 tehát új fajnak kell tekinteni. Érdekes, hogy ez a faj, melyet Tr. /íwn^ahca 

 n. sp. né\ vei illettek, díszítésében bizonyos középhelyet foglal el a veronai 

 és dalmáciai faj között. Az ambulacrális mezők dudorai olyan kifejlődésűek 

 és elrendezésűek, mint a Tr. Stachei-n, az interambulacrumok díszítésében 

 ellenben inkább a felsőolaszországi fajjal egyezik, mert sűrűbb a díszítése, 

 úgyhogy az interambulacrális mezők közepe nem olyan sima, mint a Tr. 

 Stachet-nél. Az egyiptomi Tr. Fraasi csak hiányosan ismert. Loriol^ csak 

 az alsó oldalát írja le és ábrázolja, úgyhogy lehetetlen biztosan megítélni, 

 hogy vájjon a Tr. Stache i-hez vagy a. Tr. veronensis-hez áll-e ez az új faj 

 közelebb; Annyi bizonyos, hogy a Tr. Fraasi, a Tr. Stachei és a Tr. vero- 

 nensis a nemen belül is szoros rokonsági kört alkotnak, melybe most negye- 

 dikül a Tr. hungarica-t is helyezhetjük. A többi Triplacidia, a francia Tr. 

 hiarritzensis Cott. a szintén francia Tr. Van den Heckei Ag. és az indiai 

 Tr. Lorioli Cott. meglehetős idegenül állnak a négy mediterrán provinciabeli 

 fajjal szemben. 



Addig is, amíg a Tr. hungarica-t részletesen le nem írhatom és ábrázol- 

 hatom, ebben az előzetes jelentésben csak rá akarok mutatni arra, hogy 

 mily pompás állatföldrajzi eredményekkel kecsegtet a magyar eocénkorú 

 echinidák tanulmánya, s hogy minden lépésnél milyen újabb rokonsági 

 kapcsok merülnek fel egyrészt a nyugatmagyarországi, másrészről a dél- 

 európai és egyiptomi eocénkorú echinus-faunák között. 



Az acaiithieiiinos rétegek újabb előfordulása a Magyar 



Középhegységben. 



írta; Vigh Gyula dr.- 



A Magyar Középhegység északkeleti részének júrarétegeit ismertető 

 s az 1913. év tavaszán megjelent értekezésemben ^ a Pilis-hegység felső 



1 Loriol: Monogr. d. echin. conten. dans les couches nummul. de l'Égypte 

 (Mém. de la soc. de physique et d'hist. nat. de Genóve XXVII. 1880. p. 69. 

 Pl. I. Fig. 17.) 



- Előadta a Társulat 1914. évi ápr. hó 1-én tartott szakülésén. 



3 Vigh Gy. di\ : Júratanulmányok a Magy. Köz.-hgs. ÉK-i részéből. 1913. 



