56 TÁüSULATI ÜGYKK. 



Itt azután elérkeztem ahhoz a ponthoz, amelyet a mélyen tisztelt Közgyűlés 

 előtt kötelességem megvilágítani. 



Eltekintve minden egyéni felfogástól, pusztán csak az előttem fekvő okmá- 

 nyokból beszélve, kiderül, hogy társulatmikban a kommunizmus első jele 1918 

 december 4-én mutatkozik abban a beadványban, amelyet Választmányunkhoz 

 közvetetlenül az ülés előtt Kormos Tivadar és 20 társa adott be, a következő 

 beköszöntővel : 



«A közelmúlt eseményei, amelyek hazánk jövendő sorsának minden bizony- 

 talansága mellett is örvendetes hajnalhasadással köszöntöttek reánk, új köteles- 

 ségeket rónak társulatunkra is.» A beadvány a nemzetközi tudományos világba 

 való szorosabb bekapcsolódást kívánja, összefoglaló ismertetések formájában, 

 amelyek minden egyéb közleménnyel szemben mindaddig előtérben álljanak, 

 míg az irodalmi összefoglalások befejezést nem nyernek. Ennek az óhajnak telje- 

 sítését sürgősen követelik, a Közlönyben nyitandó új rovat vezetésére Balleneo- 

 GER KÓBERT-et független hatáskörrel kijelölik és figyelmeztetik a választmányt : 

 itt az ideje, hogy «a társulat működése passzivitásából a kor szellemét megértő és 

 megszólaltatni tudó modern aktivitásba menjen át»>. 



Ez a követelő hang választmányunkban mindeddig szokatlan volt, s kelle- 

 metlen hatást tett. Ezen az ülésünkön az a vélemény alakult ki, hogy a Földtani 

 Közlöny a jövőben is, miként a múltban, főkép hazai tárgyú és eredeti munkákat 

 közöljön és ismertessen; míg a külföldi irodalom termékeit csak a rendelkezésre 

 álló téren közölje. 



Minthogy legnagyobb akadálynak szerkesztői ténykedésem mutatkozott, 

 a következő ülésen Ballenegger Kóbert titkártársam ingerült hangon köve- 

 telte, hogy neve a Földtani Közlöny címlapjáról levétessék. Ezt% kívánságát tel- 

 jesítettem is. 



Miként az 1919. évi két első törvényes ülés jegyzőkönyveiből kitíínik, csak 

 egy hajszálon múlott, hogy a radikális geológusok választmányunkban javasla- 

 tukat keresztül nem vitték, s főkép tiszteleti tagjaink bölcsebb belátásának kö- 

 szönhető, hogy az indítvány 1 szavazattal elbukott. A választmányi ülí'sen Va- 

 dász Elemér fenntartotta a külön indítvánj't, s jelezte, hogy ezt közvetlenül a 

 közg_yülés elé fogja terjeszteni. 



III. Az 1919 március 20-i rendkívüli k ö z g y ü 1 é s e n azon- 

 ban nem Vadász Elemér, hanem Ballenegger Eóbert terjesztette elő 33 társa 

 nevében azt a különvéleményt, amely már a mélyen tisztelt Közgyűlés tagjai előtt 

 is ismeretes. Ez a rendkívüli közgyűlés, társulatunk tört énét él:)en a 69-ik összes 

 ülés, tisztán az alapszabálymódosítások céljából gyűlt össze 77 taggal. 



Ártatlan dolognak látszik ez a javaslat a szűkebb és 

 tágabb szaktanáccsal, azonban ha azt tekintjük, hogy a tervezet a közgyűléstől 

 minden jogot megvont, a szaktanács tagjait pedig éltefog}lig tartó megbízással 

 látta volna el, teljesen ellentéte ez minden szabad társulati életnek. A hátterét 

 pedig a lieadványnak gyűlölködő hangja világítja meg : «Közismert dolog — 

 mondja Ballenegger Kóbert, — hogy az utóbbi 10 év alatt társulatunk súlyos 

 krízisen ment keresztül. A Társulat tagjainak száma évről-évre rohamosan nőtt, 

 most már a 800-at is elérte, ezzel szemben a szellemi élet évről-évre hanyatlott. 

 Közlönye ugyan megjelent, bár nagy késésekkel, szaküléseket is tartott mik, habár 

 csak ritkán, de nem hallottunk vitákat, amelyek azt mutatták volna, hogy az el- 

 biangzott ige termékeny talajra hullott. Szaküléseink meghívóin csak kevés nevet 

 láttunk szerepelni; a geológusok nagy többsége, s közöttük igen kiváló emberek, 

 állandóan távoliiiaradtak.» 



Ballenegger titkártársamnak ilyen hangú indokolása olyan váratlanul 

 érte a közgyűlésen az elnököt és titkárt, hogy elképedve állottmik a helytelen 

 állításoknak eme tömegével szemben. A közgyűlésen báró Nopcsa Ferenc úr kelt 

 a Társulat vezetőinek védelmére, mondván, hogy nem oszthatja Ballenegger 

 amaz indokolását, hogy a társulat szellemi élete az utolsó 10 évben sűlyedt volna. 

 sőt úgy szakülései, mint közlönj^e révén magas tudományos nívóra emelkedett. 



