*rÁHSULATI ÜGYEK. 61 



Báró Eötvös Lókánd emlékezetét a Terméáí.ettudomáuAi Közlöny 1919 

 máj. 1-i számában Mikola Sándor, s ugyanezen folyóirat 1920 márciusi számában 

 Pékár Dkzső mélfcatja. 



6. Franzenau Ágoston mineralogus és paleontológus. 



Kolozsvárott 1856-ban született. 1877-ben a József-műegyetem ásványtani 

 int Aetén tanársegéd, 1883-ban a Magyar Nemzeti Mvizeum ásványtani osztályának 

 segédőre, majd előlépve fokonkint a múzeum ásvány- s őslénytani osztályának 

 igazgatója lett, s mint ilyen balt meg 1919 nov. 19-én 64 éves korában. 



Munkái részint paleontológiái irányúak, amikkel főkép a fosszilis foramini- 

 f érák ismeretét bővítette, de főkép kristálytani i-s ásványtani értekezések. A hu- 

 nyadmegyei Kisalmás európaszerte híres ásványairól (1894), a bélabányai piritrol 

 (1898), az esztergomi Kis-Strázsahegy kalcitjáról (1907), a magyarországi kalci- 

 tokról, köztük a sághegyi, diósgyőri, tokodi, kemencéi, gynlári kalcitokról írt érte- 

 kezései a legfinomabb mérések alapján páratlanul szép ábrákkal vannak ellátva. 



Tagjaink sorába 1877-ben Krennbr József ajánlotta, s egy ízben a Földtani 

 Társulat titkára, majd 1904 és 1914 között választmányi tagja volt, s így társu- 

 latunk belső életében is tevékeny részt vett. 



7. Gesbll Sándor főgeologus s bányatanácsos született 1839-ben Pozsony- 

 ban. Középiskolai tanulmányai után a selmeci bányászakadémián töltött négy 

 évet, 1864-ben a bécsi geológiai intézetben, s a bécsi egyetemen tanult, az osztrák 

 geológusok oldalán részt vett a magyarországi geológiai felvételekben is, 1868-ban 

 a-gavosdiai vasgyárhoz került, ahol lényeges szerepe volt a később Vajdahunyadon 

 épített vasgyár létrehozása körül. 1871-ben a máramarosi s nagybányai bánya- 

 igazgatóságok kerületében bányageologus volt, s ez időkből származik a Mára- 

 marosi vaskőbányakerület geológiájáról írt munkája, amelyet a M. Tud. Akadémia 

 adott ki 1876-ban. 1883-ban az állami földtani intézethez került főgeologusnak, 

 s eme minőségében főkép a sóvári kősóbánya földtani viszonyait (1885) és a kör- 

 möci ércbányaterület bányageologiáját (1886) tanulmányozta és publikálta. 



1908-ban nyugalomba vonult, s Besztercebányára költözött, ahol 1919 no- 

 vember havában 81 éves korában hunyt el. Elhunytáról a cseh megszállás folytán 

 csak elkésve értesültünk, s csak most áldozhatunk kedves öreg kartársunk emléké- 

 nek. Társulatunk tagjai sorába 1871-ben Böckh János ajánlotta, s több ciklusban 

 választmányi tagunk volt. 



Emlékét Pálfy Mór a «Bányászatis Kohászati Lapok') 1920 ápr. 15-iki szá- 

 mában örökítette meg. 



8. Gstettner Katalin dr. embertani intézeti tanársegéd 1918 okt. 24-én, 

 élete virágában, 24 éves korában Münchenben a spanyol járvány áldozata lett. 



Nagykanizsán született 1893-ban, a budapesti egyetemen a természetrajz- 

 földrajzi szakot hallgatta, ebből tanári oklevelet is szerzett. De hajlama az antro- 

 pológia felé vonzotta, amelyből 1915-ben doktori szigorlatot tett, s azután az 

 egyetemi antropológiai intézetben Lenhossék tanár oldalán működött. 1918 

 tavaszán a müncheni antropológiai intézetbe ment dolgozni, s itt érte utói a korai 

 halál. 



9. Krenner József életét és működését Mauritz tanár úr hangulatos eni- 

 lékbeszédéből megismertük. 



10. Paszlavszky József zoológus » botanikus a zemplénmegyei Deregnyőn 

 1846-ban született. Pesti egyetemi tanulmányai után 1870-ben a nemzeti múzeum 

 ásványtárában, 1873 óta az állattani tanszék mellett mint tanársegéd működött, 

 1874-ben a II. ker. állami főreáliskola tanára, később igazgatója lett. Munkás- 

 ságát főkép a Magyar Természettudományi Társulatnak szentelte, ahol hervad- 

 hatatlan érdemei vannak. Elhunyt 1919 szept. 21-én, 74 éves korában. Társula- 

 tunknak 1873 óta rendes tagja volt. 



11. PoNGRÁcz Jenő földbirtokos, Abauj-Torna vármegyének bizottsági tagja 

 67 éves korában Komjátiban elhunyt. 



1911 óta tartozott tagjaink közé, s főkép a Barlangkutató Szakosztály 

 kedvéért támogatta társulatunkat. 



