62 TÁRSULATI ÜGYKK. 



12. KiEGEL Vilmos bányamérnök s az Osztrák-MagyaiA Ha ni vasúttársaság 

 bányáinak felügyelője, majd a brennbergi kosz én bányák igazgatója 1918 március 

 1-én 65 éves korában elhunyt. 



Élete javát az aninai-resicai szénbányákban s a vaskő-dognácskai vasérc- 

 l)4iJíy^kban töltötte. 1884-ben az aninai szénbányákban, robbanás alkalmával, 

 bölcs intézkedésével és lélekjelenlétével 50 bányász életét mentette meg, ez m a 

 magyar király a koronás arany érdemkereszttel tüntette ki. 



13. Sauer György, a Krupp-gyár magyarországi vezérképviselője az 1918. 

 év folyamán elhunyt. 



Tagjaink sorába 1911-ben Bruck Albert aranybánya tulajdonos ajánlotta. 



14. ScHULLER Alajos műegyetemi tanár, jeles fizikus 1920 április 20-án 

 75 éves korában elhunyt. Mint a heidelbergi egyetem 2 világhírű tanárának: 

 BuNSBN-nek és KiRCHHOF-nak tanítványa, már kora férfikorában 1873-ban a 

 műegyetemre került, mint a kísérleti fizika tanára. Közel ötven éven át tanított 

 ós búvárkodott; számos tudományos kutatása között legértékesebbek hőtani vizs- 

 gálatai. 



Munkái a fizika és kémia határos részein mozognak. Különösen kalorimetri- 

 kus vizsgálatai, amiket Bunsen módszere nyomán tökéletesített Wartha Vince 

 tanártársával együtt, továbbá a különböző anyagokkal végzett párolgási vizsgá- 

 latai, amiket saját találmányú kéneső-légszivattyúval légüres térben foganato- 

 sított — "mind maradandó becsű kutatások. 



A gépészmérnöki szakosztálynak 1885 — 87 között dékánja, a M. Tud. Aka- 

 démia rendes tagja, s a kolozsvári egyetem tiszteletbeli doktora volt. 



Társulatunkba rendes tagul Schafarzik Ferenc dr. ajánlotta 1874-ben. 



15. Gróf Széchenyi Béla FERENC-nek, a Magyar Nemzeti Múzeum alapí- 

 tójának unokája, a nagy Széchenyi IsTvÁN-nak,a M. Tud. Akadémia megalapító- 

 jának fia, 1837 február 3-án Pesten született. Ödön fivérével együtt fiatalságát 

 Pesten és Cenken töltötte angol és francia lektorok vezetésével. Tanulmányait 

 Berlinben és Bonnban végezte, 1858-ban Angliában, Francia- s Olaszországban 

 utazott. 1862-ben gróf Károlyi GYULÁ-val az Északamerikai Egyesült-Államokat 

 s Canada déli részét utazta be, míg bolyongó természete 1865-ben az Atlasz- 

 hegységbe vitte oroszlán-vadászatra. 



1870-ben a híres szépségű Erdődi Hanna grófnőt oltárhoz vezette, aki 

 azonban 3 év múlva hirtelenül elhunyt. Ez mélyen lesújtotta s a tudományokban 

 keresett vigaszt. 1874-ben ásatásokat rendezett az apadó Fertő medrében, s az 

 itt talált kőkori leleteket bécsi archaelogusok segítségével le is írta . Suess Edé-vcI 

 való gyakori találkozása érlelte meg benne az ázsiai expdeició gondolatát, amely 

 útra geológusnak Lóczy LAJOS-t kérte fel. 1877 dec. 4-én Triesztből indult útra 

 az expedíció. Béla gróf, Bálint Gábor nyelvész, Kreitner Gusztáv főhadnagy 

 geográfus és LóczY L.\Jos részvételével 1878 februárban Calcuttából Szikkim, 

 Bután és Tibet határáig jutottak, Dardsilingben megnézték Körösi Csoma Sándor 

 sírját, majd Közép-Jáva vulkános vidékeit tanulmányozták. 1879 decemberében 

 a Jangcekiang folyami gőzösére ültek és 1500 km utat tettek meg Hankon-ig. 

 Itt kezdődött a tulajdonképeni felfedező expedíció 14 hónapon át megszakítás 

 nélkül haladva az Iravadi síkságig jutott. 



Ügy földrajzi, mint geológiai szempontból legérfékesebb volt a Tibetbe irá- 

 nyuló út. mely a Tibeti felföldet 3 oldalról környező magas hegyláncokat keresztül- 

 kasul szelte. 



Széchenyi Béla expedíciója a déU szélesség 5°-tól a trópusi tájékokon át 

 az északi szélesség 40°-ig jutott, ahol a tenger már csaknem minden évben befagy. 

 Az egyenlítőt kétszer szelte át az expedíció a Föld legszebb vidékein. 



Harmadfél évi távollét után 1880 május elején érkezett vissza az expedíció 

 hazánkba. A tudományos anyag feldolgozását 20 hazai s külföldi tudós végezte, 

 s csak 1900-ban fejezte be; megjelent magyar, német nyelven 3 kötetben, 

 1 nagy atlasszal. 



A munkát a nemzetközi tudományos kritika nagy elismeréssel fogadta. 



