HIDROLÓGIAI KÖZLEMÉNYEK 



in. ÉVF. 1920. 



SZÖKEVÉNY HÉVFORRÁSOK A GELLÉRTHEGY TÖVÉBEN. 



Irta: Schafarzik Ferenc dr.^ 



A főváros hévforrásait figyelemmel kísérők régóta tudják, hogy a 

 Duna alacsony vízállásakor a jobbparton több helyütt hévforrások válnak 

 láthatókká, melyek különben észrevétlenül a Duna medrébe ömlenek. 



A mostani alacsony, 1 m körüli vízállás ismét lehetővé teszi, hogy e 

 források egy némelyikét tanulmány ózhassuk. ^ 



A források egyikének fakadáspontja a Ferenc József -híd budai fejé- 

 nek északi végétől mérve 209 méternyire van. A kőlépcsőzettel burkolt 

 alsó rakpart tövében a lépcső támaszát képező durva betonpárkánynak 

 néhány kimozdult termésköve között lép ki feltűnően gőzölögve ennek a 

 kisebbfajta hévforrásnak kristálytiszta vize, amelynek melegét kezünk alig 

 állja. E forrásból időnkint kénhidrogénszagú buborékok is szállnak fel. 

 Vizének hőfoka egy Kapeller-féle hőmérővel mérve 44° C volt, míg egyidejű- 

 leg úgy a levegő, mint a szabad Dunának felszíni vize 11° C-t mutatott. 



Hasonló hévvíz nyomait, vagy pusztán csak gyengébb gőzölgését 

 és záptojásszagát az előbb említett ponttól még 26 méternyire a parton 

 fölfelé is lehetett megfigyelni. Ezek szerint tehát a hév víz, habár kis mennyi- 

 ségben, de szélesen lép ki a kőlépcsőzet alatti dolomitból. 



A szóbanforgó forrást először 1898 január 28-án láttam, amely napon 

 a Duna vízállása 0'75 m volt. Ekkor a forrás a még kiépítetlen part lejtőjé- 

 nek keményre fagyott iszapjából két egymás melletti ponton, mint forró 

 vízszivárgás tört elő és folyt le a Dunához. Kifakadásának helye 1*5 m-rel 

 magasabb volt az akkori víztükörnél, vagyis 2*25 m a pont felett. Látni 

 való tehát, hogy a mostani kőlépcső a forrás kilépését mélyebbre szorította. 



Ugyané helyet kérésemre 1902 december 19-én megtekintette Prinz 

 Gyula dr., akkoriban hallgatóm, jelenleg pozsonyi egyetemi tanár, aki 

 nekem róla a következőket jelentette : «A lépcsős part alatt (mely ekkor 

 már ki volt építve) talán 3 m-nyi szélességben kilátszik a meder, helyesebben 

 a kővel már ki nem épített part és ott a partépítők az odahányt fejnagyságú 



' Előadta a Hidrol. szakoszt. 1920 november 7-i szakülésén. 



^ Megfigyeléseimet 1919 október hó 23-án eszközöltem, de az utána kö- 

 vetkező napokon is változatlanul ugyanazok voltak az előadott hidrológiai vi- 

 szonyok. 



