VÁLASZ A MAGYAR FÖLDGÁZKUTÁTÁS KRITIKÁJÁRA. 29 
p rően nyilatkoztak dunántúli munkánkról, mint annak idején az ame- 
. — rikai CLAPE az erdélyrésziről, hogy sok más, ezeket a dolgainkat meg- 
tekintő idegen geológust ne is említsek, akik közül némelyik még 
Sk tanulni sem röstel a magyaroktól. 
Ezek után talán mégsem tévedek, ha az a meggyőződésem, hogy 
. — a szénhydrogének keresése nemcsak indokolt egységes medencénkben, 
48 . de mert tudjuk is, hogy mit és hogyan csináljuk, elég ió kezekben is 
van az, s az idő és pénz kérdéséből nem lehet még erőnek-erejével fias- 
kót csinálni. Az olaj-geológusnak pedig tudnia kell, hogy egy-egy új 
területnek feltárása mennyi időbe, pénzbe és meddő fúrásba kerül s így 
egy nagyon mély fúrástól" — mint mondá — még semmit sem várhat. 
; De ha már benne vagyunk, méltóztassanak megengedni, hogy a 
sokból egy példával világítsam meg a helyzetet s egyben nemcsak azt 
bizonyítsam, hogy a Dunántúlon brachyantiklinálisos. gyűrődések van- 
nak, hanem azt is, hogy a LóczY—CHOLNOKY-féle geografus-iskola 
"mennyire tévedett, amikor a Balatontól D-re és Ny-ra levő, É-ról D-re 
haladó völgyeket tektonikus eredetű árkos lesüllyedéseknek deklarálta. 
Sikerült ugyanis a mult nyáron úgy külső habitus, mint fekvésbeli 
helyzet alapján a somogyi pleisztocén lerakódásokat térképen is három 
egymástól élesen elkülöníthető részre taglalnom, amivel azt hiszem 
. régi óhajnak tettem eleget. 
Ezzel a témával máskor részletesebben fogok foglalkozni, most 
. csak egyszerűen megemlítem, hogy ez a három tag felülről lefelé lősz, 
ez alatt többé-kevésbbé jól rétegzett, vízből leülepedett szürke homok 
in j § és agyag; felszínén forgatott futóhomokkal következik, amelynek fek- 
vője rosszul rétegzett szürke agyag, mint harmadik tag. Az utóbbi 
. mindenfelé egy durvaszemű, rozsdás, mangános, erősen parallel dis- 
kordáns strukturájú homokra települ, amelynek felső, némileg agyagos 
részéből Kaposvárnál Cervus (Megaceros) euryceros-maradványokat 
ismerünk, tehát még mindig legalsó pleisztocénnek minősíthető, de 
csak a felső része, mert a tetemes vastagságú zöme széleskörű meg- 
figyeléseim alapján levanteinek és nem panmóniainak bizonyul, amint 
azt id. Lóczy LaAJos- leírta nagy balatoni munkájában. 
Mi sem természetesebb ugyebár, mint az, hogy ha árkos vetődések- 
kel van dolgunk, akkor a lesüllyedt árokban találjuk a legfiatalabb 
képződményeket s a fennmaradt partokon az idősebbeket. 
Vajjon úgy van-e? Nem! 
Kaposvári térképlapomon az állítólagos süllyedési árokban a 
Nagyberek- és Dráva-közén a második és harmadik, idősebb pleiszto- 
cén tagot látjuk, míg a parton vastagon borít mindent a lősz, kivéve 
a DK-i csücskön kiemelkedett pannóniai üledékeket felhozó boltozatot. 
Sőt ha ezt a térképet még figyelmesebben megszemléljük, azt is fogjuk 
