42 . "DR. VENDL MÁRIA 
BENKŐ" és ZEPHAROVICHS, a kristályok alakjára vonatkozólag azon- 
ban csak annyit találunk, hogy az antimonit itt is tűalakú halma- 
zokban fordul elő. A hondoli , Csertés Regina" aranybánya néhány 
szépen kifejlett kristályán szögméréseket végezhettem, melyek segít- 
ségével a kristályok alakját pontosan meghatározhattam. Mérésre 
öt különböző nagyságú kristály volt alkalmas, melyek közül a leg- 
kisebb !/2, a legnagyobb 1! mm átmérőjű. Biztosan 2 véglapot, 
3 prizmát és 2 pyramist, összesen tehát hét formát sikerült meg- 
állapítanom, melyek a következők : 
b (0101 m (110) p (111) 
"a (100) o (120) z (343) 
észt, SZALA Hálás ú §i m m  — lo8 
5. ábra 6. ábra 
A legegyszerűbb kifejlődés az m (110), o (120), b (010) és r (343) 
kombinációja, néha fellép a g (130) prizma is. Általában véve a 
pyramisok közül a r (343) a jellemző a hondoli antimonitra nézve, 
amennyiben négy kristály tetejét csak ez alkotja és csak egy 
kristályon sikerült még mellette megfigyelnem a Dp (111) alap- 
pyramist, melynek lapjai azonban a cr (343)-énál jóval  kiseb- 
bek. E tekintetben hasonlítanak e kristályok a SCHMIDT SÁNDOR" 
által leírt bányai (Vas megye) antimonitokhoz, melyeken szintén e 
pyramis dominál. A pyramislapok általában véve símák, fényesek, a 
prizma lapjai rostosak. Az egyik kicsi !2 mm átmérőjű kristályon, 
melynek. tetejét szintén csak a r (343) alkotja, a prizmaövben meg- 
állapítható volt az a (100) véglap. Ez utóbbi elég széles és síma, 
pontosan mérhető lapokkal lép fel, úgyhogy jelenléte kétségtelenül 
biztosnak vehető. Hajlása a piramishoz is jól mérhető. 
A mért és számított értékeket az alábbi táblázat mutatja : 
5 BENKŐ: Ásványtani közlemények az erdélyi Érechegységből. Értesítő az erdélyi 
múzeumegylet orvos-természettudományi szakosztályából. 1888. XIII. p. 198. 
6 ZEPHAROVICH: Mineralogisches Lexicon. III. p. 17. 
7 SCHMIDT SÁNDOR: Szalónak vidékének néhány ásványáról. Math. és Termtud. 
Értesítő. 1897. XV. kötet, 5. füzet, 318. lap. ő 
