46 LIFFA AURÉL DR. ÉS EMSZT KÁLMÁN DR. 
Azóta ezen ásvány hazai előfordulására vonatkozólag sehol több. . 
nyomot nem találunk. Sőt még az is ismeretlen, hogy a tokodi bá- - 
nyák melyikéből került a felszínre. Nem lesz tehát érdektelen, hogy 
ha a helyszínén szerzett tapasztalatainkkal a hiányos adatokat ki- 
bővítjük. 
A magy. kir. Földtani Intézet igazgatósága 1919. övihértő a vovsiva I 
tokodi szénmedence beható geologiai megvizsgálását tűzte ki. Ez 
alkalommal figyelte meg RozLozsNIK PÁL, hogy a régi tokodi SZÉN- 
bánya elhagyott műveletei közül az Ágnes lejtőaknai fejtési terület 
Ó-Tokod és a Dorogi kőszikla között fekvő ú. n. szénsiklójából ki- 
induló 18. és az e feletti vágatokban, az eocén szénben fehér, sószerű 
vékony közbetelepülések foglaltatnak. Közelebbről megvizsgálva ezen 
anyagot, tschermigit-nek találtam. 
Ágnes lejtőaknában a tschermigit előfordulása az eocén széntelep 
felső szintjeire szorítkozik, hol a szénréteg kisebb-nagyobb repedéseit 
kitöltve ereket, sőt nem ritkán tenyérnyi széles fehér közbetelepüléseket 
is alkot. Egy ily kézi példányt a mellékelt 12. sz. ábra tüntet fel, 
Ji fini 
GÉNEKET 
12. ábra. 
amelyen K a kőszenet, T a tschermigitet jelenti. De előfordul haj- 
szerű, majd megkunkorított, vékonyra nyúlt, fehér finom áttetsző- 
átlátszó szálakban is, kivirágzás alakjában a széntesten. 
Összehasonlítva ezzel ezen ásvány tschermigi előfordulását, azt 
teljesen azonosnak találjuk, míg azonban ez utóbbi helyen az ily 
tschermigit-erek belsejében kisebb-nagyobb üregeket észleltek," addig 
a tokodi előfordulásán ezt megfigyelni nem lehetett. 
Ez ásványra vonatkozó közelebbi vizsgálatokat és a talált ered- 
ményeket a következőkben foglalhatom egybe: 
Makroskoposan vizsgálva: fehér, szélein kősószerűen áttetsző, 
rostos, szálas tömeget alkot. Mikroskop alatt vékony szálai teljesen 
átlátszó, prizmatikusan megnyúlt kristályokat képeznek, amelyek 
— mint a mellékelt 13. sz. ábra feltünteti — kettesével, hármasával 
összenőtt halmazokból állanak. A szálak végei nem mutatnak ki- 
9 V. v. ZEPHAROVICH: Mineralogisches Lexikon. I. köt. Wien. 1859. pag. 454. 
