14 
versitetets oldsagssamling, er findestedernes antal forøget, saaledes at 
vi nu kjender bopladser fra Raade, Spydeberg og Askim i Smaalenene, 
fra Oppegaard i Akershus, fra Sande i Jarlsberg etc. Jo længere vi 
kommer nedover kysten fra Kristiania—Kristianssand S., des merke- 
ligere blir det, at bopladserne forsvinder, og vi gjenfinder først en paa 
Lister, der har samme karakter. Alle de jæderske bopladse og de 
vestlandske tillige er af en anden karakter. Vi kan ialfald ikke uden 
videre kalde dem Nøstvetbopladse. Det samme er tilfældet med bo- 
pladserne fra det trondhjemske og fra det sydlige Nordland. Der 
skal lægges merke til, at ingen Nøstvetbopladser findes i det indre af 
landet. Udelukkende ved kysten er det, at man har fundet dem, og 
i en høide over havet, der formelig tilfredsstiller en lovs regelmæs- 
sighed. 
Hvad er nu en boplads? Hvad forstaar vi ved en boplads i arke- 
ologisk forstand? Overalt hvor mennesket bor, der efterlader det 
sig tydelige spor af sin virksomhed. Der kan nævnes grundplaner efter 
gamle huse, affald i gader og stræder, forladte veie o. s. v. I sten- 
alderen var bostederne ikke alene opholdssted for mennesket, men 
de var tillige verksted og stedet, hvor alt affald baade efter maaltider 
og efter arbeidsvirksomhed fik lov at brede sig ganske uforstyrret. Det 
er stenaldersmenneskets affald, der er grundlaget for bostederne, 
som vi finder dem nu, og derigjennem indirekte blir grundlaget for vor 
viden om datidens liv. I tidernes løb hobede der sig op et lag af stenaf- 
fald, af dyreben og dyrelevninger, af itubrudte redskaber, af levninger 
efter gamle ildsteder, kanske ogsaa efter hytter; og alt dette kittedes 
gjennem tiderne sammen; det organiske blev gjerne destrueret paa de 
norske bopladse, og resterne er i det høieste lidt federe jord omkring 
stenaffaldet. Saaledes opstaar et kulturlag (fig. 1), der udpræger sig 
i den omkringliggende jord. Hvor der som i Danmark er fuldt af 
organiske rester (østers etc.) vil man jo i ganske anden grad have an- 
ledning til at studere det liv menneskene førte, end ved de norske 
bopladse, hvor de særlige omstændigheder har bevirket, at intet er 
bevaret af det menneskene levede af og nærede sig med. Vi faar 
ingen fyldige oplysninger om dette. Vi maa holde os til analogien 
med de danske dynger. 
Det er ogsaa meget sparsomt det man finder paa Nøstvetboplad- 
serne. Der er ikke mangfoldige forskjellige former af redskaber; ikke 
jagtpilen eller lansen af træ, ikke buen, hvormed pilen blev skudt mod 
