19 
ved opførelsen af sine eiendommelige, kunstfærdigt byggede reder. I 
erkjendelsen af, at hvepsene saaledes har været papirfabrikationens 
forløbere, ophængte ogsaa en papirfabrikant paa Wiener-verdensud- 
stillingen i 1873 en hvepserede over sine udstillede fabrikata, hvorved 
han formentlig har tilsigtet at fremhæve sin egen vares store fortrin 
fremfor de seksbenede urproducenters primitive naturprodukt. 
Alene det ber fremhævede faktum skulde berettige disse insekter 
til en vis opmerksomhed fra menneskets side, men ogsaa i andre hen- 
seender frembyder hvepsenes biologi saa meget af almindelig interesse, 
at en omtale af dem her maaske ikke vil være uvelkommen. 
Papirhvepsene omfatter flere slegter, hvoraf vi dog her kun. skal 
omtale en enkelt, nemlig den af de zoologiske forfattere ialmindelighed 
med navnet Vespa betegnede, der omfatter vore almindelige egent- 
lige hvepsearter. 
Paa den skandinaviske halvø forekommer, saavidt vi nu ved, 8 
arter, af hvilke en oprindelig er beskrevet fra Norge af den bekjendte 
entomolog J. C. Fabricius, som gav den navnet ,den norske 
hveps* (Vespa norvegica). 
Den. største af vore — og tillige Mellemeuropas — arter er den 
anseelige Vespa crabro, der blev beskrevet af Linné, og som vistnok 
er den bedst kjendte art inden sin slegt. Som alle vore hvepsearter 
er den sort med fremtrædende gul tegning, som især paa de forreste 
bagkropsringe gaar over 1 rødt. 
Fra de øvrige af vore arter skiller den sig foruden ved sin betyde- 
ligere størreise — 19—35 m.m. — især derved, at de smaa punktøine, 
som vi ved hjelp af en lupe kan finde paa hovedets forside hos disse 
insekter, ligger betydeligt fremfor de to store facetøine, hvad der 
ikke er tilfældet hos nogen af vore andre arter, hos hvilke de nemlig 
ligger i linje med facetøinenes bagkant. Forøvrigt er denne alminde- 
lige hvepseart saa vel kjendt, at en nærmere beskrivelse af dens ud- 
seende turde være overflødig, saameget mere som vi kan henvise 
læserne til nedenstaaende figur, hvor to eksemplarer er afbildet i 
naturlig størrelse. 
Ligesom hos de i en tidligere artikel i nærværende tidsskrift") 
omhandlede humlebier forekommer 3 kjønsformer: de egentlige hun- 
ner, svarende til humlebiernes dronninger, samt arbeidere, som ogsaa 
hos hvepsene er en hunkjønsform med forkrøblede kjønsorganer, og 
endelig hanner, der udelukkende er kjønsdyr. 
1) Naturen" 1906 pag. 1983. 
