23 
ifølge flere forfatteres opgivende selv straks rense den forladte celle. 
saa den snart efter kan anvendes til ny eglægning. 
De først fremkomne kuld bestaar ligesom hos humlebierne ude- 
lukkende af arbeidere. Hannerne og de befrugtningsdygtige hunner 
fremkommer først hen paa efteraaret, oftest først hen i september, 
eller iethvertfald ikke før i sidste halvdel af august. Hovedmassen 
af de hvepse, vi træffer om sommeren, er saaledes arbeidere, mens de 
i det tidlige foraar flyvende kun er overvintrede befrugtede hunner. 
Arbeiderne træder straks efter sin fødsel i aktiv virksomhed saa- 
vel med at samle foder og byggemateriale som med nybygning og ud- 
bedring af redeanlægget, der efterhaanden stadig tiltager i størrelse. 
Nye celler bygges ved siden af. de ældre, og naar der ikke længere er 
plads paa den første horisontal-skive, ophænges en ny saadan, som 
ved stilke (,søiler*) fæstes til den forrige. Denne nye skive udbygges 
i regelen med en større diameter end den oprindelige og anbringes 
med en vertikalafstand af ca. en cellehøide, saaledes at dyrene bekvemt 
kan færdes mellem dem. 
Cellernes diameter er naturligvis forskjellig hos de forskjellige 
arter, og retter sig efter dyrenes størrelse. Den er saaledes hos 
Vespa crabro ca. 10 mm., mens den hos de øvrige af vore hjemlige 
arter sjelden overstiger 7 mm. 
I gunstige aar med en rigelig tilgang paa næring kan hvepse- 
kolonierne opnaa en ganske betragtelig størrelse, og rederne har da 
undertiden et omfang som et menneskehoved. I almindelige aar er 
de dog af langt ringere dimensioner og i regnfulde, kjølige somre vil 
de i regelen være mindst. Den i fig. 2 gjengivne rede, der findes op- 
stillet i Bergens museums samlinger, har en vertikalhøide af 245 mm. 
og et største tversnit af 200mm. Den tilhører forøvrigt ikke den her 
nærmest omhandlede Vespa crabro, men en anden hos os ligeledes 
almindelig art, Vespa media, blandt andet kjendelig paa 2 gule lod- 
rette lister paa brystskjoldets overside, samt paa at bagkropsringene 
er mere gule, ikke — eller ialtfald kun sjelden — røde som hos den 
forannævnte. Den er desuden adskillig mindre, kun 11—18 mm., 
mens store hunner af V. crabro, som foran angivet, naar op til 35 mm.s 
længde. V. media ophænger som regel sin rede frit i en tæt busk — 
saaledes hyppig i ribs- og stikkelsbærbuske — eller under trærnes 
grene. 
Under kolcniens fortsatte vekst paabygges anlægget yderligere, 
