35 
Kvælstof findes i uudtømmelige mængder i luften, og det skulde 
da synes at ligge nær at udnytte denne kilde, som man vil kunne øse 
af uden fare for, at den nogensinde vil udtømmes. Man har beregnet, 
at der over hver kvadratkilometer af jordens overflade hviler kvæl- 
stof nok til salpeter for mindst 25 aars verdensbehov. I luften 
findes kvælstoffet frit, ubundet og er i denne tilstand intet værd. OQm- 
dannet til salpeter vil dette kvælstof have en værdi af mindst 9 mil 
liarder kroner. 
Ved professor Birkelands og ingeniør Eydes opfindelse er løs- 
ningen af kvælstofspørgsmaalet rykket os nær ind paa livet og maa 
siges at være løst paa en tilfredsstillende maade. 
I mange aar har man vidst, at en elektrisk funke eller en elektrisk 
udladning gjennem luften giver anledning til dannelsen af smaa 
mængder salpetersyre (H NO,). Luften indeholder nemlig alle sal- 
petersyrens bestanddele. Salpetersyre er en kemisk forbindelse af 
kvælstof, surstof og vandstof. Luften er en mekanisk blanding af 
kvælstof og surstof og indeholder desuden altid større eller mindre 
mængder vanddamp, saa at man har alt, hvad der behøves. Under 
ethvert tordenveir vil der paa denne maade dannes salpetersyre, og 
selv om de dannede kvantiteter er smaa, spiller de sikkert en rolle 
i naturens husholdning. 
Ved Birkeland og Eydes metode benyttes ikke den elektriske 
funke men den elektriske lysbue. Mellem kulspidserne i den elek- 
triske buelampe ophedes luften til en uhyre høi temperatur (3— 
4000" C.). Ved denne kolossale temperatur foregaar der kemiske pro- 
cesser i luften, der leder til dannelsen af salpetersyre. 
En saadan almindelig lysbue lader sig imidlertid ikke med fordel 
bruge til at binde luftens kvælstof eller til at bringe kvælstoffet og 
surstoffet til at indgaa kemisk forbindelse. Den er nemlig kort og 
tyk, og det er smaa luftmængder, som kommer i direkte berøring med 
lysbuen. 
Den almindelige lysbue staar stille i luften. Ved Birkeland 
og Eydes metode dannes der derimod en stor mængde bevægelige 
lysbuer, der farer igjennem luften med uhyre stor hastighed. Naar 
saaledes optil 1000 lysbuer i sekundet farer gjennem luften, saa kan 
man skjønne, at betydelige mængder luft kommer under buernes ind- 
flydelse. 
Jeg skal forsøge at forklare, hvorledes dette opnaaes. Hvis man 
holder en bøielig strømledning paatvers mellem polerne paa en kraftig 
