2 
mestrandskysten, hvor de ligger i stivnede bænker den dag idag. Der 
har været sjø, hvor der nu er land. Der levede engang sydlige dyre- 
former i vort land, og til andre tider var her ubeboeligt for andre end 
mammuten og dens følge. Vi faar slaa af lidt paa vort haab om jor- 
dens uforanderlighed; intet er uforanderligt. Norge har skiftet som 
alt andet paa jorden. Og i denne skiften og uro staar menneskets hi- 
storie som en for naturen liden, uvæsentlig del. Og dog er det vel 
den som interesserer os mest. Ikke alene menneskets fysisk-antro- 
pologiske udvikling fra dyreformerne, men ogsaa dets videre udvikling 
som talende, arbeidende, omforandrende, selvstændigt tænkende dyr. 
Ingen dyr har som mennesket grebet ind og forandret. Men vi 
skal ogsaa se, hvor afhængig af jordens skiften dette samme 
menneske har været. Dets udvikling har taget farve af jordskorpens 
forandringer. Det levede af, hvad jorden kunde byde paa de forskjel- 
lige steder, det var i et og alt afhængigt af, hvad jorden ligesom be- 
stemte med hensyn til dets skjæbne. 
Og ikke anderledes har det været i Norge. Saalænge her var is 
og kulde, uden striber af land, saalænge kunde ikke noget dyr bo her. 
Men da ismasserne var trukket væk, og landet laa aabent, da var der 
nok af plads, omend istiden havde ribbet det for det meste af dets 
løse terræn og lagt det af i Jylland og Nordsjøen, slig, saa det blev 
det nakne bergland vi kjender saa godt, med de mange procent fjeld 
og skog, og de faa procent dyrket og dyrkbar jord. Hvorledes 
mennesket kom ind i dette af isen hærjede land og dog fandt 
det beboeligt og udviklede sin særegne kultur, om det vil der i det 
følgende fortælles. 
Ir: 
Istiden danner i Europa saa at sige grænsen for menneskets op- 
træden. Forud for den gaar i geologiens historiske system den saa- 
kaldte tertiærtid. Nyere forskninger beviser med tydelighed, at 
de laveste trin af menneskets udvikling maa være foregaaet i denne 
tid.  Fundene fra Java etc. udfylder paa den smukkeste maade de 
huller, der har været i menneskets afstamningsrække. 
Efter tertiærtiden kommer da istiden, som vi her skal dvæle 
lidt nærmere ved. Naar vi bruger benævnelsen ,istiden", da er 
denne egentlig ikke korrekt; der har været flere istider eller isperioder 
i streng forstand, men som samlende udtryk for et uhyre langt tids- 
rum, hvor isbræer har dækket store dele af Europa og rykket frem og . 
