53 
meget afgjørende spørgsmaal: indsamling af forraad for vinteren, og 
dernæst i et mindre og uvæsentligt: klædedragten. Denne omstæn- 
dighed, vinterens vekslen med sommer og høst maa tidlig have tvunget 
den norske befolkning fra ældre stenalder til at søge at forme sin livs- 
førsel efter den. Et nomadiserende liv, en flytning rykkevis, er aldeles 
utænkelig under slige forhold som selv de norske naturlige forhold i 
ældre stenalder, hvor jo klimatet var adskillig gunstigere end nu. Idet 
der hermed er fremholdt de væsentligste punkter ved forstaaelsen af 
denne stenalderskultur, skal her sammenfattes, hvad disse giver anled- 
ning til at slutte. 
Den. ældre stenaldersbefolkning har taget kyststrækningerne i be- 
siddelse allerede lige saa tidligt, som de danske stenaldersmennesker 
befolkede Danmark. De var ved indvandringen et folk af jægere, 
fiskere og delvis samlere, og deres første landnaam var en uindskræn- 
ket besiddelse af det hidtil! ubetraadte land. I ældre stenalder har de 
havt sin udbredelsestid (Vodskov), d. v. s. det var i denne 
tid de langsomt og eiterhaanden tog landet i besiddelse tomme 
for tomme og lod sit liv formes af landets naturlige betingel- 
ser. Med en stigende befolkning, et i varme aftagende klima, ind- 
træder snart den grænsetid, der ligger mellem ældre og yngre 
stenalder, da kvægavl og korndyrkning blev nærings- 
veie, da faste boliger og regelmæssig livsførsel 
lagde grunden til en kulturudvikling, der var umulig med jægerens 
liv. Jeg siger ,grænsetid*, da det selvfølgelig er umuligt at angive 
et bestemt tidspunkt, naar overgangen skede; den har netop foregaaet 
langsomt og skridtvis. For dem, der her vil have et fyldigere billede 
af denne norske stenalderskulturs barndom, henviser jeg til indlednin- 
gen i H. S. Vodskovs ,Sjæledyrkelse og Naturdyrkelse", hvor ho- 
vedsynspunkterne for kulturens vekst og tilblivelse er fremholdt med 
en sjelden og original klarhed. Jeg anfører kun her, at denne opfat- 
ping af den ældre norske stenalder som en voksetid, en barndom, en 
tilblivelsestid, ikke er original, men kun en overførelse af Vodskovs 
synspunkter paa et bestemt felt, hvor tillige løsningen først med disse 
falder naturlig. Den synes mig at indebære den eneste mulige og 
derfor eneste rigtige fremgangsmaade til en virkelig forstaaelse. Den 
skiller sig i et væsentligt punkt fra dr. Hansens opfatning, hvilket 
jeg gjør udtrykkelig opmerksom paa, da det kunde synes som var den 
dog den samme. Mens dr. Hansen meget træffende har frem- 
holdt, at den ældre stenalders befolkning (,Nøstvetmændene") var 
