73 
siden af jordmodellen, naar katoden repræsenterer solen. Disse lys- 
ringe holder sig paa omtrent samme plads, om jordmodellen dreier sig 
om sin akse. Ved et andet forsøg foretoges en udladning i et sterkt 
magnetisk felt ved et arrangement som vil sees af fig. 6. Lysningen 
antog da den her gjengivne form. Fig. er dog ikke et fotografi, kun 
en tegning. Ligheden med nordlysbaand er imidlertid slaaende. 
De magnetiske forstyrrelser forklares ogsaa utvunget. Dette 
bombardement af jorden med partikler, ladede med negativ elektri- 
eitet, og som kun naar de aller yderste luftlag (de kan nemlig ikke 
trænge igjennem tykkere lag), vil efter Birkeland kunne gjøre 
samme virkning som om der i de høieste luftlag var mægtige elektriske 
strømme parallelt med jordens overflade. Men slige strømme vil jo 
bringe magneter paa jorden til at slaa ud, frembringe variationer i det 
magnetiske felt omkring jorden. Slige stadige forandringer i deklina- 
tionen og jordmagnetismens horizontale og vertikale komponenter fore- 
gaar stadig, og naar de maales, maa man omvendt kunne bestemme de 
strømme, som skulde have frembragt dem. 
I 1882—83 blev der ved international overenskomst underholdt 
en mængde stationer for at iagttage nordlyset og variationerne i de 
magnetiske elementer. (En norsk station holdtes i Bosekop under 
ledelse af Axel S. Steen). I den seneste tid anvendes ved større 
observatorier og ligeledes ved specielle ekspeditioner selvregistrerende 
instrumenter, mens man tidligere til bestemte tider maatte aflæse vær- 
dierne og notere dem. Af dette materiale fra 1882—83 og fra sine 
egne ekspeditioner har Birkeland søgt at bestemme disse strøm- 
mes plads til enhver tid. Allerede efter hvad der hidtil er offentlig- 
gjort, synes disse strømme virkelig at svare til de lysende ringe om 
hans jordmodel, men flere detaljer herom kan først ventes, naar ma- 
terialet fra de sidste ekspeditioner er behandlet. Birkeland har 
nu gaaet endnu et skridt videre og antydet den mulighed, at selve jord- 
magnetismen skyldes slige strømme, særlig de som efter hans eksperi- 
ment findes omkring jordens magnetiske ækvator. Bevæger nemlig — 
negativt ladede partikler sig rundt jorden fra vest mod øst, vil disse 
virke som en elektrisk strøm i modsat retning og skabe en sydpol nær 
den geografiske nordpol. Lignende forhold vil kunne finde sted ved 
andre himmellegemer, ja Saturns ringe er kanske ikke andet end en 
forstørret udgave af Birkelands lysende ækvatorialring. 
Det er særlig nogle nylig iagttagne eiendommeligheder ved jord- 
magnetismen, som faar sin eleganteste forklaring ved Birkelaæads 
