79 
For at man selv kan dømme, hvorvidt jeg er berettiget til at ud- 
tale mig saa bestemt om denne sag, skal jeg faa lov til at omtale med 
et par ord den simple maade, hvorpaa man kan afgjøre spørgsmaalet, 
om vedkommende art har evne til at lyse. 
Man bringer lidt af vedkommende planktonprøve i et urglas eller 
lignende, og suger med en liden haarrørspipette (pipette med smalt 
glasrør, udtrukket i et fint haarrør) under mikroskopet den art man 
vil undersøge, op, hvorefter den bringes over i en draabe sjøvand paa 
en glasplade (,objektglas*). Der vil nu som regel i denne draabe 
ogsaa findes andre arter. Gjør man det samme nu en gang til, suger 
vedkommende art op fra denne draabe, vil man som regel kunne faa 
den alene i en ny draabe sjøvand. I fornødent fald gjentages det 
endnu en gang. 
Man har nu et eneste individ under mikroskopet. Tilsættes for- 
sigtig lidt kromsyre eller en anden dræbende vædske ved hjælp af en 
haarrørspipette, mens feltet i mikroskopet er mørkt — forsøget maa selv- 
sagt anstilles ved kunstigt lys, som nedskrues i det afgjørende øie- 
blik — vil man se vedkommende individ blusse op, hvis det er istand 
til at lyse. Det er kun i det øieblik, individet dræbes af den tilsatte 
vædske, at man ser lyset, kun et eller faa sekunder, dog længe nok til, 
at man kan konstatere lysningen i mikroskopet. Ved at indstille lyset 
igjen kan man tii overflod overbevise sig om, at det virkelig var ved- 
kommende art, som lyste. 
Det er paa denne maade, jeg gang paa gang har kunnet overbevise 
mig om, at Ceratium fusus, Peridinium divergens, Diplopsalis lenticula 
og nogle faa andre peridinéarter lyser, mens Ceratium tripos og en hel 
mængde andre arter ikke blusser op. Jeg har ogsaa udført adskillige 
kontrolforsøg, har f. eks. med den omtalte haarrørspipette plukket ud 
af en draabe alle individer af de arter, som jeg har fundet lysende, og 
overbevist mig om, at de gjenværende (tilsammen) ingen lysning frem- 
bragte (med kromsyre eller ved pirring med en naal). Naar der efter 
nætter, rige paa morild, er kommet saadanne uden lysning, har jeg 
kunnet overbevise mig om, at Ceratium fusus og de nævnte peridiné- 
arter har været borte eller tilstede i meget ringe mængde. 
Naar der alligevel kan være nogen tvil igjen, gjælder den kun de 
negative resultater og kun de tilfælde, hvor vedkommende art bare er 
prøvet faa gange. Under den beskrevne overflytning til draaben paa 
objektglasset, vil man nemlig kunne resikere, at individet dør. 
