80 
Hr. Lie-P. nævner ogsaa Noctiluca miliaris, en ,cystoflagellat*, 
forøvrig nær beslegtet med peridinéerne, men en kjæmpe i forhold til 
dem. Den er næsten kuglerund, med en diameter omtrent = I mm., 
mens vore største peridinéer af nogenlunde samme form kun blir omtr. 
"lig MM. og selv de langstrakte Ceratium-arter sjelden mere end */, mm. 
lange. Noctiluca er en utvilsomt lysende organisme, hvad i dette til- 
fælde, paa grund af størrelsen, er let at konstatere. Hos os er den 
imidlertid meget sjelden, hvorfor den ikke har nogen væsentlig del i 
den hos os meget almindelige morild. 
I Middelhavet og i de varmere have er der ogsaa andre morild- 
organismer, som tildels giver adskillig kraftigere morild end hos os. 
Dog er det høist sandsynligt, at ogsaa i disse have peridinéerne har 
stor andel i lysningen, hvilket altsaa paa den af mig angivne maade 
let skulde kunne konstateres. 
Uden at gaa mere i detalj ved denne anledning — der er nemlig, 
som ogsaa af hr. Lie-P. omtalt, adskillige andre lysende havorganis- 
mer, lige fra lysbakterierne til temmelig store sjødyr — skal jeg bare 
videre faa bemerke, at det er et betydelig vanskeligere spørgsmaal at 
bringe paa det rene, hvorledes lyset egentlig kommer istand. Naar 
hr. Lie-P. i denne forbindelse omtaler luftens surstof, og hvorledes 
man skulde kunne paavise, at dette ingen indflydelse har — hr. Lie-P. 
nævner mig ogsaa her i forbigaaende — saa er dette noget, jeg ikke 
har nogen andel i. Der foreligger ogsaa fra forskjellige hold fra tid- 
ligere aar bestemte forsøg, som allerede viser, at ,indifferente" gas- 
arter, som kulsyre, ingen direkte virkning har paa lysevnen. 
At man ved tilsætning af de forskjelligste stoffe, som forskjellige 
syrer, alkohol, ja tilmed ferskvand, omtrent lige godt faar morilden 
frem, blev allerede paavist af Michaelis i 1830. Dette har forsaavidt 
stor betydning, som den formodning ligger snublende nær at antage 
lyset frembragt ved en oksydationsproces, saaledes som man har tænkt 
sig ved den saakaldte fosforescens af forskjellige let oksyderbare 
stoffe, f. eks. fosfor, sukker og fedt. Da imidlertid reduktionsmidler 
synes at fremkalde morilden lige godt som oksydationsmidler, er denne 
forklaring udelukket. 
Saavidt mig bekjendt, er den virkelige aarsag til lysningen endnu 
ikke funden. Særlig er det meget paafaldende, at af ellers nær besleg- 
tede arter — saaledes som Ceratium-arterne — er der en del, som lyser 
kraftigt, andre, som slet ikke lyser. 
