86 
ning" har Sernander udskilt al frøtransport ved dyrs arbeidsvirk- 
somhed og samfundsliv. 
Allerede den omstændighed, at hele 16 norske epifyter (og der- 
iblandt flere af de mest almindelige) har bær eller andre saftfulde frug- 
ter, vidner om den endozoiske spredningsmaades store betydning. 
Hid hører bl. a. Berberis vul garis, jordbær, hæg, moreltræ, 
stikkelsbær, ribs, bringebær, druehyld og rogn, af hvilke navnlig den 
sidstnævnte er noteret i et meget stort antal eksemplarer. Men ogsaa 
frø og frugter, som mangler frugtkjød, iøinefaldende farver og andre 
lokkemidler, fortæres i mængde af fugle. I ventrikelindholdet af for- 
skjellige fugle, som prof. Collett godhedsfuldt har overladt mig til 
undersøgelse, har jeg fundet frø af mange saadanne arter, og af disse 
er ikke mindre end 12 kjendt som epifyter her i landet. Selv om 
maaske endog den største del af frøene skulde ødelægges paa sin vei 
gjennem fuglenes fordøielseskanal, maa uden tvil nogle slippe uskadte 
igjennem. 
Over den epizoiske frøspredning, som sikkert nok spiller 
en stor rolle i naturen, foreligger hidtil fra Nordeuropa meget 
sparsomme iagttagelser. Det er derfor vanskeligt at have nogen me- 
ning om, i hvilken udstrækning epifyternes transport maa antages at 
have foregaaet paa denne vis. Dog kan det nævnes, at to arter, 
Circaea alpina og Geum urbanum, har frugter, som er 
forsynet med kroge, vel skikkede til at hænge fast i fuglenes fjær- 
klædning. 
Af synzoiske frøspredere bliver der her nærmest tale om de to 
dyregrupper, fugle og myrer. Paa de plantedele, som fuglene bringer 
op i trærne for deraf at bygge sine reder, kan der ofte sidde modne 
frugter og frø, tildels ogsaa af arter, der i Norge optræder som epi- 
fyter. A. G. Nathorst har først gjort opmerksom paa de merke- 
lige plantninger af kornarter, især havre, som spætmeisen (Sitta 
europaea) anlægger i kronen af forskjellige løvtrær. For at 
knække skallet paa de korn, som den indsamler fra agrene, kiler den 
dem fast i barksprækker og lignende. Naar den saa af en eller anden 
grund forlader kornene uskadte, kan disse spire og vokse op. Skjønt 
spætmeisen er almindelig ogsaa i det sydlige Norge, og uagtet jeg 
stadig har søgt efter lignende plantninger hos os, har jeg kun en enkelt 
gang, ved Hof i vestre Aker 12te oktober 1902, fundet en ung havre- 
plante (17.6 em. lang, med 2 blade) voksende frem af barken paa en. 
