94 
førstes uholdbarhed med det samme maa siges at være givet — noget 
jeg som ikke-kyndig er ude af stand til at dømme om —; men saa- 
fremt dette ikke er tilfældet, og den gamle mening altsaa endnu kan 
have en mulighed for at være den rette, vil efterfølgende meddelelse 
maaske ikke være helt uden interesse. 
I slutningen af april maaned 1905 fandt fanger Ole Jeremiassen 
fra Ikerasårssuk i Egedemindes distrikt en dag, han var paa fangst i 
sundet mellem øen Tugtolik og pynten Niakornak, en meget stor nar- 
hval-han drivende død i sjøen med den yderste del af en narhvaltand 
stukket ind i kroppen lidt nedenfor den ene luffe, og at dette havde 
foraarsaget dyrets død var klart, eftersom det afknækkede stykke var 
omtrent en halv alen langt og forøvrigt efter sin tykkelse syntes at 
hidrøre fra en stor narhval. Den fundne hval var næsten helt frisk og 
havde neppe været død mere end en tre ugers tid. 
Jeg har ikke haft leilighed til at tale med Ole Jeremiassen selv 
om sagen, men, efter at jeg tilfældigvis havde hørt om den, har jeg 
forespurgt en i nærheden af Ikerasårssuk boende mand, Hans Sieg- 
stad fra Kangatsiak, om han kjendte den, og han har derefter i et og 
alt berettet som foran angivet, idet han netop den paagjældende dag 
som postmand havde passeret Ikerasårssuk og der i kajak truffet Ole 
Jeremiassen, fra hvem han skiltes, da denne fra Niakornak gik over 
imod Tugtolik. 
Uden opfordring fra min side fortalte han yderligere, at grøn- 
lænderne er af den mening, at narhvalerne som alle andre dyr pleier 
at kjæmpe med hinanden i parringstiden. Han har ikke selv seet 
dette, men har derimod været vidne til slige kampe mellem rensdyr 
og mellem store hvaler. ; 
I tilslutning til Hans Siegstads meddelelse modtog jeg en anden 
fra fanger ved Egedesminde, Ville Brandt, som rimeligvis havde hørt 
om min forespørgsel til førstnævnte. Ville fortalte, næst efter at be- 
kræfte udtalelsen om parringskampene, at der omkring aaret 1880 ved 
bopladsen Akungnak fandtes en del indefrosne narhvaler, af hvilke 
mange blev fangede. Af en af disse fik Villes fader foræret halen og 
den bagerste del af kroppen, og heri fandtes der en afknækket spids 
paa ca. 8 tommers længde af en anden narhvaltand. Ville, som den 
gang var halvvoksen, var selv med til at spise kjødet, hvori spidsen 
fandtes. 
Hvor stor eller liden en formodning der kan uddrages af de to 
anførte tilfælde, skal jeg ikke have nogen mening om; men jeg finder 
anledning til at bemerke, at grønlænderne gjennemgaaende er udmer- 
kede iagttagere af dyrelivet, og at deres mening med hensyn til nar- 
hvalernes parringskampe derfor maaske har sin gode berettigelse. 
For en fuldstændigheds skyld maa jeg anføre, at ingen af mine 
meddelere forstaar dansk, og at de derfor ikke kan være paavirkede 
af nogen europæisk teori om spørgsmaalet. 
Begge to er de mig bekjendte som særdeles paalidelige mænd, 
der ogsaa blandt deres landsmænd er agtede, idet de begge er valgte 
som repræsentanter til den grønlandske styrelse, hver for sit distrikt. 
Daugaard-Jensen, inspektør i Nordgrønland. 
