95 
Stormsvalen. Da dampskibet ,Stromboli* den 17de oktbr. ifjor var 
midt i Lion-gulfen i Middelhavet, blev der meldt, at en stor hvid liv- 
baad laa og flød med bunden i veiret om bagbord. Det var midt paa 
dagen, meget varmt og ganske stille, og kapteinen gav ordre til at 
styre ned paa vraget. 
Da vi kom nærmere viste det sig imidlertid, at det ikke var 
nogen baad, der laa og flød, men derimod en død hval med den hvide 
bug opad og sterkt oppustet af gas. Samtidig blev jeg opmerksom 
paa en flok fugle, der idelig kredsede om kadaveret og som viste sig 
at være stormsvaler (Thalassidroma pelagica). Jeg ed til at tænke 
paa, hvad jeg har lært om disse merkelige fugle — nemlig at de lærde 
ikke er ganske paa det rene med, hvad de lever af, idet man — ifølge 
Brehm aldrig har fundet andet i deres mave end tran — aldrig 
levninger af dyr, og jeg holdt øie med dem i kikkerten, indtil vi var 
dem ganske nær. 
Fuglene var i voldsom Pessselse ; de jod med enar flugt mod 
den hvide hvalbug, berørte den et sekund — ganske som man ser dem 
gjøre i aaben sjø — og steg tilveirs for at vende om og gjentage den 
samme manøvre omigjen og omigjen. Der var sikkert et hundrede 
af dem eller mer, og det hele mindede paafaldende om en flok fluer, 
som paa en varm sommerdag sværmer over et glas honning. 
Det var tydeligt at de spiste noget, men hvad? 
Først tænkte jeg mig, at den døde hval havde tillokket en masse 
smaadyr og smaafisk, som fuglene gjorde jagt paa, og jeg lagde derfor 
nøie merke til, om nogen af dem ,slog ned” i sjøen omkring kada- 
veret; men saavidt jeg kunde se var dette ikke en eneste gang tilfæl- 
det. Alle styrtede sig over selve hvalen, som 1 den sterke sol svedede 
tran — og stank forfærdelig — og jeg fik det bestemte indtryk, at 
fuglene, hver gang de berørte den, slugte noget af denne tran. 
Da vi kom dem nær paa 100 meter eller saa, pilede de pludselig 
hver til sin kant, og et øieblik efter var der ikke en eneste at se. 
Muligens har alt dette liden interesse, men det var saa morsomt 
at se saa mange af disse nydelige fugle paa én gang — og beskjættiget 
paa en saa usedvanlig maade, at jeg bestemte mig til at skrive derom 
til ,Naturen*. 156, MH 
Om stormsvalernes ernæring har konservator J. A. Grieg, i 
anledning af ovenstaaende notis, velvilligst meddelt følgende: 
Stormsvalernes næring er ikke saa ukjendt, som Brehm angiver. 
Ifølge Yarrell , History of British Birds" bestaar den af smaafisk, 
krebsdyr og mollusker. f ,Nordens Fåglar" siger Kolthoff og 
Jågerskiold at stormsvalerne lever af paa sjøen flydende dyre- 
emner og af smaa sjødyr. Naar de fra sjøen henter sig noget spiseligt, 
rører de med de udstrakte fødder ved vandskorpen, hvorved det faar 
udseende af at de springer paa vandet. Collett omtaler, at høsten 
1862 viste stormsvalen sig, fordreven af en sterk storm, i hundredevis 
inderst inde i bunden af Kristianiafjorden, hvor de sværmede frem og 
tilbage og fangede smaadyr i vandskorpen. I nogle maver, som dr. 
Coppinger undersøgte ombord i den engelske orlogsmand ,Alert*, 
fandtes smaa stenpartikler, cinderstykker, smaa skjæl og fiskeotoliter 
