Carl v. Linné. 
Et 200-aarsminde (1707—1907). 
Af Jens Holmboe. 
Den 23de mai iaar vil man i Upsala med stor høitidelighed feire 
200-aarsdagen for Linnés fødsel, hvortil længe har været truffet om- 
fattende forberedelser. Med levende sympati tager hele den civili- 
serede verden del i disse festligheder, og heller ikke ,Naturen" kan 
lade denne anledning gaa forbi uden at bringe nogle simple mindeord 
om Sveriges berømte søn, den største af alle tiders deskriptive natur- 
forskere. 
Da den fattige smaalandske student høsten 1728 første gang gjorde 
sin indtrædelse i den gamle universitetsstad ved Fyrisaaen, var der 
vel neppe nogen som kunde ane, at hans livsverk skulde komme til 
at række saa vidt eller hans bane blive saa lysende. Det varede dog 
ikke længe, førend hans geni begyndte at udfolde sig med en hurtig- 
hed, som nødvendig maatte tiltrække sig opmerksomhed hos hans om- 
givelser. 
Allerede i 1729 finder vi ham optaget af en række skarpsindige 
undersøgelser over planternes kjøn; han vilde vise ,den stora analogie, 
som befinnes emellan Örter och Diur, i dett de på lika sått föröka 
sitt slåehte.* Disse tanker var vistnok ikke ganske nye, idet enkelte 
botanikere som Camerarius og Vaillant tidligere havde syslet 
dermed. Men den 22 aar gamle Linnés forskninger var ikke desto 
mindre fuldt selvstændige og grundlæggende for senere tiders op- 
fatning. 
Som det bedste bevis paa, hvilken tillid han snart vandt hos sine 
lærere, kan nævnes, at det allerede vaaren 1730 blev overdraget ham 
i prof. 0. Rudbeck's forfald at holde offentlige demonstrationer 
over den botaniske haves planter. Disse forelæsninger vakte en ual- 
mindelig opmerksomhed, og der var ofte 2-—400 tilhørere tilstede. 
Naturen 1907. 7 
