VILL 
bærsorter — den forsmaar forøvrigt heller ikke bringebær og ribs — 
er en af dens alleruheldigste svagheder, og i denne periode er den 
skade og fortræd den forvoider utvilsomt større end den nytte, den 
maatte gjøre ved at fortære skadelige insekter og snegle. 
Af de vilde bærsorter fortærer den ud paa eftersommeren og hø- 
sten, saavel lyngarternes som hæggens og rognens frugter foruden flere 
andre sorter bær og frø, og herved bidrager den i ikke ringe grad 
til skogens spredning, idet flere af de nævnte trærs og buskers frø ikke 
angribes af fordøielsessafterne, og saaledes igjen udstødes af dens 
tarmkanal sammen med ekskrementerne. De paa denne maade ud- 
saaede frø forsynes derved ogsaa med gjødsel, og det er neppe tvilsomt 
at specielt rognens og hæggens store udbredelse i vore løvskoge for 
en væsentlig del skyldes dette forhold. Ogsaa bringebærbuskens hyp- 
pige optræden langs risgjærder og hegn finder en naturlig forklaring, 
naar vi antager at frøene oprindelig er udsaaede der af trostene, som 
gjerne tyr hen til saadanne steder, naar de opskræmmes fra marken, 
og her ofte lader sine ekskrementer falde. 
Som bekjendt fanges rraatrosten udover høsten tildels i meget 
stort antal i doner med rognebær som lokkemad. Da dens kjød er 
meget velsmagende har man altsaa heri et vederlag for en del af den 
skade, den tidligere paa aaret maatte have forvoldt. Forøvrigt ned- 
skydes aarlig ogsaa et ikke ringe antal af saavel denne som de øvrige 
af vore trostesorter, men størstedelen af de paa vildtmarkedet under 
fællesnavnet ,kramsfugl* falbudte irost er dog fangede i doner, og 
denne fangstmaade er uden sammenligning den mest lønsomme. 
II. Maaltrosten (Turdus musicus, Lin.) 
I de store hovedtræk viser trostene indbyrdes temmelig stor over- 
ensstemmelse saavel i legemsbygning som i levevis. Næringen er saa- 
ledes hos alle arter omtrent den samme med kun ubetydelige tillemp- 
ninger efter opholdstedets lokale beskaffenhed. Men hver art har dog 
sine specifike eiendommeligheder, og ganske særlig er der en betydelig 
forskjel paa deres musikalske begavelse. I denne sidstnævnte hen- 
seende indtager maaltrosten er fremragende stilling, ikke blot blandt 
sine nærmeste slegtninge, men inden den nordiske sangfugleverden 
overhovedet. 
Maaltrosten er noget mindre end den foran omtalte slegtning graa- 
trosten, idet den sjelden opnaar en længde af mere end 240mm. Ryg- 
