21 
ogsaa her en gunstig jordbund. I det lite aarhundrede var der i 
Ruhla jernverksdrift, og ruhlaervaabensmedene var berømte. Sagnet 
ved jo ogsaa at fortælle, at det var en smed fra Ruhla som ,hærdede" 
landgreve Ludvig af Thuringen, jerngreven som han kaldtes. I mid- 
delalderen indtog Ruhla samme plads som Solingen i vore dage. 
Men under trediveaarskrigene forfaldt vaabenhandelen, istedet kom 
pibehovedbeslagene, hvad der igjen førte til fabrikation af pibehoveder 
og da særlig af merskumshoveder. Saaledes har Ruhlas indbyggere, 
da riddervæsenet og vaabeasmedkunsten forfaldt, forvandlet sig til 
dygtige knivsmede, og da jern og knive faldt i pris og de for tredje 
gang maatte begyunde paa en ny industri, til pibebeslagsmede, for- 
sølvere og forgyldere, til pikehovedskjærere, dreiere, malere, kort og 
godt til meget dygtige fabrikanter af alskens røgeutensiler, hvad de 
fremdeles er. Det taler godt for ruhlaernes dygtighed og energi, at 
denne industri har kunnet udvikle sig til det den er, skjønt stedet 
mangler enhver naturlig betingelse herfor. Merskummet maa de faa 
fra Lilleasien, ravet fra Østersjøprovinserne, weichselrøret fra Baden 
ved Wien, messingblikket fra Augsburg eller Basel, harpiksen fra de 
indiske skove, cedertræet fra Libanon, bruyeretræet fra Pyrenæerne 
og birketræet fra Sverige. 
I de senere aar lider handelen af liden efterspørgsel. Merskum- 
met er mere og mere gaaet af mode. Vor tid har ikke som vore fædres 
taalmodighed til at indrøge de kostbare merskumpiber. Udsigterne 
for denne eiendommelige industri er derfor temmelig mørke, men for 
en luksusartikel som merskummet er, kan ingen forudsige om det ikke 
igjen kan blive moderne og komme op i de priser, som det havde i 
hine gyldne tider, da de rige mynheers i Amsterdam betalte for et 
smukt stykke lige mange dukater, som det nu er værd i kroner. 
Hønsenes herkomst. 
Efter dr. Ludwig Reinhardt i ,Prometheus*. 
Vore almindelige høns nedstammer fra bankivahønsene (Gallus 
ferrugineus), som allerede omkring aar 2000 f. Kr. var blevne husdyr i 
Indien. Omkring aaret 1400 f. Kr. var de indført til Kina. Til Vest- 
asien kom de adskillig senere. Paa en babylonisk eylinder fra det 
