125 
Den spanske rase med sit hvide ansigt lægger mange og store eg, 
mens den statelige engelske Dorkingrase anbefaler sig fortrinsvis som 
et kjøddyr. 
Endnu større er forresten de omkring midten af forrige aar- 
hundrede til Europa indførte østasiatiske hønseraser, saasom Cochin- 
chinahønsene og Brahmaputrahønsene samt silkehønsene, som ikke 
kan flyve. Men Østasien har ogsaa leveret os dværghøns. Det er de 
vakre, muntre Bantams, en rase, som er avlet i Japan og som ikke 
blir stort større end en due. De er fortrinlige rugere, hvorfor 
mange fugleelskere benytter dem til at udruge eg af raphøns, fasan 
og vagtel. 
Mindre meddelelser. 
Hvalernes legemstemperatur. Den berømte svenske naturforsker 
Carl Linné har æren af at have stillet hvalerne paa deres rette plads 
i det zoologiske system, idet han henførte dem til pattedyrene, altsaa 
til de varmblodede dyr. Disse kan ifølge Richet efter legemstempera- 
turen inddeles 1 tre grupper: 
Fuglene med en legemstemperatur af ca. 42" C. 
Pattedyrene — — bg dt 
Mennesket  — == en (et 
Efter denne generelle inddeling skulde saaledes hvalerne som pat- 
tedyr have en temperatur af ca. 39". Hvorledes forholder det sig 
imidlertid i virkeligheden hermed? Professor G. A. Guldberg, 
en af vor tids mest anseede hvalkjendere, har behandlet dette spørgs- 
maal i et lidet arbeide: ,Ueber die Körpertemperatur der Cetaceen" 
(Nyt Mag. f. Naturvidensk., bd. 38, 1900, p. 65), hvor han har sam- 
menstillet de opgaver over hvalernes legemstemperatur, som findes 
spredt i litteraturen. Efter denne sammenstilling skulde hvalernes 
temperatur variere mellem 40" hos kaskelotten og 35.4" hos silde- 
hvalen. Den sidstnævnte maalning blev taget et par timer efter hva- 
lens død, muligens den derfor er noget for lav. Der foreligger ialt 
6 maalninger. Bortser vi fra to af dem, som sandsynligvis er for høie, 
stemmer de øvrige godt overens. Paa grundlag af dem mener Guld-* 
berg at kunne sætte hvalernes legemstemperatur til 36—37". Det er 
dog ikke udelukket, at temperaturen er noget forskjellig hos de for- 
skjellige arter i overensstemmelse med, hvad vi kjender hos de øvrige 
pattedyrordener, hvor den kan variere 1—2". 
Ved to hvalstæng, i januar 1904 og december 1906, ved Bildøen, 
nogle mil syd for Bergen, har jeg havt anledning til at maale tempera- 
turen hos 5 spækhuggere, 2 hanner og 3 hunner.  Maksimumstermo- 
metret blev stukket dybt ind i muskelmassen, dels i rygmusklerne, 
dels i side- og bugmusklerne, straks dyrene var trukne paa land og 
før de endnu var udaandede. Temperaturen var hos alle dyr 37.1", 
