136 
bleven indført i ultrametoden med et meget bekvemt arrangement, 
lader fornemmelig de levende og bevægelige mikroorganismer sig saa- 
ledes med lethed iagttage. I lysende ildskrift tegner de sine baner 
paa alle kanter gjennem synsfeltet, hurtigt eller langsomt, bugtet eller 
retløbende, maalsikkert eller lunefuldt, svirrende, skruende, rullende, 
pilende, — dog hver enkelt paa sin arts typiske vis, saa at netop 
denne bevægelsesmaade kanske kan blive benyttet som et bekvemt 
kjendemerke paa den i fuldt levende tilstand. 
Til undersøgelser over dyr- og planteceller er den ultramikro- 
skopiske metode anvendt af Raehlmann (leukoeyter) og ai 
Gaidukow (væsentlig alger, Spirogyra, Cladophora, Chlamydo- 
monas o. fl.). 
Ultrametoden viser her, at alt levende protoplasma er i en meget 
stadigere og meget mere udbredt bevægelse end den vanlige mikro- 
skopiske undersøgelse bringer for dagen, ligesom den ogsaa tydelig 
bekræfter, at disse protoplasmabevægelser i cellens indre er den meka- 
niske foranledning til den hele celles stedbevægelse. 
Disse bevægelser i protoplasmaet foregaar ikke alene i den uskadte 
celle, men Raehlmann har kunnet paavise dem i udtraadte frit- 
svømmende protoplasmadele, som saaledes tilsyneladende har ført et 
selvstændigt liv endog adskillig tid efter adskillelsen fra cellens hoved- 
masse, en kjendsgjerning, som jo forsaavidt ikke er ny. Vi har vel 
her et af de fænomener, der ligger lige paa grænsen mellem de rent 
fysisk begrundede og de saakaldte vitale, en grænse, der jo er yderst 
vanskelig at trække, og som altid skydes længere og længere ud med 
den øgede indsigt i fænomenernes natur. 
Med hensyn paa celleprotoplasmaets indre, finere bygning har 
ifølge Gaidukow ultrametoden først, som ovenfor antydet, bekræftet 
Någeli's for 50 aar siden fremsatte anskuelse om, at kolloider be- 
sidder en ultramikroskopisk struktur, hvor de overordentlig fine stof- 
dele, Någeli's ,miceller*, adskilles af opløsningsmidlet. Og Gai- 
dukow finder dernæst, at det levende protoplasma ogsaa kan op- 
fattes som en saadan kolloidopløsning, et hydrosol. Dette støtter 
ogsaa den opfatning, at det udifferentierede protoplasma bestaar af 
flydende masser, ordnede som et finmasket skum (Bitschli), en an- 
tagelse, der jo ganske godt forklarer protoplasmaets fysikalske og meka- 
niske egenskaber. 
Ogsaa paa dette overordentlig betydningsfulde omraade vil ultra- 
metoden forhaabentlig sprede nyt lys. 
