144 
Vore trostearter. 
Af 0. J. Lie-Pettersen. 
II. Rødvingen (Turdus iliacus. Lin.). 
Nærmest beslegtet med maaltrosten er den lille rødvinge, slegtens 
mindste norske repræsentant med en totallængde fra 210 til 235 mm. 
Oversiden er olivenbrun, undersiden er hvid, halsen og brystet er pry- 
det med sorte eller mørkebrune langagtige flekker. Kroppens sider 
samt de undre vingedækfjær er sterkt rustrøde og over øiet findes et 
forholdsvis smalt hvidt baand. Nebbet er sort med undtagelse af un- 
dernebbets bagre halvdel, der er rødgul, dog mindre fremtrædende hos 
hunnen end hos hannen. 
Rødvingen opholder sig ofte sammen med de andre trostearter, 
men fører gjennemgaaende en mere skjult levevis. Kratskog af hassel 
og older er dens mest foretrukne opholdssteder; men ogsaa i ungskog 
af birk og andre løvtrær eller i yngre barskog holder den gjerne til. 
Den gaar adskillig høiere op paa fjeldsiderne end maaltrosten og træffes 
jevnlig i de øvre birkelier, gjerne paa skraaningerne af mindre sænk- 
ninger, hvor en elv eller en bæk løber i bunden. 
Ogsaa i graavidjerne har nærværende forfatter fundet den hæk- 
kende. 
I de nordlige landsdele er den en meget almindelig hækkende fugl, 
Ja, den maa endog betegnes som en særlig nordlig art, som inden den 
subarktiske region synes at have sit egentlige sommerhjem. Om dens 
optræden i de nordlige distrikter og særlig i Sydvaranger har distrikts- 
læge Wessel leveret en meget interessant fremstilling i nærværende 
tidsskrift,') hvortil jeg henviser den interesserede læser. 
Som sanger naar rødvingen ikke paa langt nær saa høit som dens 
foran omtalte frænde, skjønt dens repertoire ikke er saa lidet righol- 
- digt. —Tonerne er paa langt nær saa rene og fyldige som hos ,nor- 
dens nattergal”, og sangen er i det hele svagere, mindre fremtrædende. 
Ligesom maaltrosten efterligner den dog gjerne andre fugles sang 
og stemme, og de par, der har slaaet sig ned i en god maaltrosttrakt, 
hvor de altsaa stadig kan være under god indflydelse, kan tildels bringe 
det saa vidt, at en mindre øvet iagttager kan tage dem for mindre 
gode sangere af den efterlignede art. I almindelighed røber dog selv 
1) Naturen" 1902 pag. 207 flg. 
