149 
parkanlæg har der i en række af aar holdt et — tildels flere — par 
til vinter som sommer 
Et par, som jeg gjennem vinteren 1892 jevnlig iagttog i en liden 
naaletræplantning paa Kalfaret i Bergen, begyndte allerede i slut- 
ningen af marts paa sin rede og lagde sit første eg den 4de april, 
hvilket er den tidligste af mig noterede eglægning for denne art. 
De fleste solsortreder findes i Bergens omegn i begyndelsen af 
mai. Paa Tvedteraas (ca. 8 km. syd for Bergen) fandt jeg saaledes 
den 5te mai 1900 3 reder, hvoraf det ene endnu ikke indeholdt eg, 
mens der i de to andre var lagt henholdsvis 2 og 4. Beregnet efter 
«den normale eglægningstid skulde vaartrækket i regelen ankomme til 
de vestlige kystdistrikter omkring midten af april eller omtrent sam- 
tidig med flere af tidligere omtalte arter. Dette er ogsaa høist sand- 
synligt, da trostene ogsaa under høsttrækket gjerne holder sammen. 
Under hækketiden holder derimod solsorten sig for det meste 
for sig selv og ynder ikke som sin frænde graatrosten det selskabelige 
liv. Undertiden finder man rigtignok flere par hækkende paa et for- 
holdsvis begrænset omraade. Saaledes fandt nærværende forfatter i 
midten af mai 1902 i parkanlægget paa Fantoft ved Bergen 3 reder, 
«der laa i en indbyrdes afstand af ca. 30—40 meter. Paa Tvedteraas 
fandt jeg samme aar to reder, der ligeledes laa temmelig nær hinanden, 
og et lignende tilfælde har jeg noteret fra Sandalen (ca. 10 km. s. f. 
Bergen) mai 1901. I almindelighed holder parrene sig dog 1 en større 
afstand fra hinanden, og jeg anser det for høist sandsynligt, at det i 
«de nævnte tilfælde har været fugle af samme kuld, som har slaaet sig 
ned i hinandens nærhed. 
Solsortens mest yndede opholdsted er kratskogen. Skraaninger, 
«der vender til solsiden og er bevokset med et tæt buskads af unge 
trær eller buske, særlig naaletrær, gran, furu eller tæt og høivoksen 
ener, hvor den har let for at smutte bort og gjemme sig, liker den 
allerbedst. Den træffes ogsaa i frodig underskog af løvtrær og buske, 
med fugtig bund eller hvor der findes smaabække, omkranset af frodige 
bregnekrat. Varme urer med frodig vegetation synes den ogsaa om, 
naar der bare er vand i nærheden. Derimod vil man i de høierelig- 
gende mere golde urer i regelen søge den forgjæves. Solsorten gaar i 
«det hele ikke gjerne langt op over fjeldsiderne, vistnok yderst sjelden 
ovenfor naaleskogen. Den holder sig især til de lavere dalstrøg, men 
foretrækker dog stadig det kuperede terræn fremfor de mere aabne og 
