155 
det var en mangel, at en stor del fjeldplanter samt planter fra det vest- 
lige og nordlige Norge var udeladt. Men især var de mange kunstig 
lavede ,norske* plantenavne uheldige. Naar en plante intet navn har 
i den levende tale, er det langt bedre i en flora kun at nævne dens 
videnskabelige navn end tillige ved oversættelse eller paa anden maade 
at opkonstruere et navn, som paa forhaand vil være dødsdømt, da det 
er uden rod i folkets sprogbevidsthed. . Naar selv en saa udpræget 
formens og smagens mand som Sørensen har kunnet opstille saa mange 
tungvindte og lidet levedygtige plantenavne, viser dette bedst, hvor 
lidet heldig den kunstige navnelavning i virkeligheden er. 
Sørensen havde til enhver tid opmerksomheden vaagen for tidens 
skiftende krav, og de mange udgaver af hans bog bærer præget af et 
aldrig hvilende arbeide for at holde den paa høide med tidens fordrin- 
ger. Netop denne evne til udvikling skyldes det vel mere end andet, 
at hans fiora har kunnet opleve saa mange udgaver og naa en alder, 
som i vor litteratur er uden sidestykke for bøger af lignende art. Naar 
der paa titelbladet af den nu foreliggende flora staar trykt ,5te ud- 
gave”, er dette igrunden ikke fuldt oplysende. Der kunde med lige 
stor ret have staaet llte; thi af floraen udkom først 6 udgaver med 
en lidt afvigende titel i tiden fra 1875 til 1890, hvortil kommer de 5 
med den nuværende titel 1895—1906. Nærværende anmelder skylder 
at fremhæve, at netop de ovenfor paapegede mangler springer langt 
mindre frem i floraens seneste udgaver, om de end ikke kan siges at 
være helt forsvundne. 
Den nyeste, efter forfatterens død udkomne udgave, er besørget 
af overlærer E. Jørgensen, som ogsaa har redigeret enkelte afsnit 
af den forrige udgave. Med glæde maa det hilses af alle bogens ven- 
ner, at dens videre skjæbne er lagt i saa gode hænder, og man tør 
forhaabentlig deri se en garanti for, at den fremdeles længe vil komme 
til at hævde sin plads. Næsten paa hver side merker man den nye 
udgivers kyndig rettende haand. Adskillige nye planter er optaget, 
og nomenklaturen er i mange tilfælde ændret, saa den mere ligner den 
nu oftest brugie. Artsbegrebet er taget i vid betydning, og af under- 
arter og varieteter nævnes alene de vigtigste og lettest kjendbare. I 
en skoleflora som denne er dette en ubetinget fordel. Ved en enkel 
typografisk anordning er de paa Vest- eller Østlandet samt de i hele 
landet almindeligst udbredte arter fremhævet, saa de straks falder i 
øinene. 
