157 
var ved et led forbundet med mellemfoden og havde ogsaa de to van- 
lige taaled. 
Den anden taa var mindre end paa det venstre forben, der ligesom 
begge bagben var normale. 
Som bekjendt har hesten normalt kun en veludviklet taa, nemlig 
den 3die (paa forbenet altsaa svarende til vor ,langefinger”), 2det og 
4de mellemfodsben er dog tilstede som rudimenter. Det er en stor 
sjeldenhed, at en eller begge de disse tilhørende tær ogsaa udvikles. 
P. Grunth, fot. 
Oftest er det som i dette tilfælde den indvendige (2den) taa. Det: 
indtræffer hyppigere paa for- end paa bagbenene. 
Ved disse overtallige tær hos hesten er der ikke bare en fordobling 
af selve taaen, men man har tillige en sterkere udvikling af den til- 
hørende mellemfodknokkel, og der kan ogsaa paavises eiendommelig- 
heder i fodroden. Det betragtes derfor som et atavistisk fæno- 
men, som en tilbagevenden til en fodform, der er kjendt fra hestens. 
forfædre. 
Overtallige fingre og tær er velkjendt for menneskets vedkom- 
mende, ligesom der hyppig sees overtallige tær hos grise. Disse dannel- 
ser er imidlertid af en anden natur, man finder her kun en fordobling 
af selve taaen. De ansees derfor som spaltninger, der har 
