159 
frem af en splintret pilespids, som er blevet afbrudt og siddende i saaret 
uden at volde større skade, og knoklen har omtrent fuldstændig om- 
vokset splinterne. Paa 7de ribben er ligeledes et saar, hvori den splin- 
trede flintpil fremdeles sidder urokkelig fastkilt, og dette saar er ikke 
lægt. Saarspaltens kanter er endda ligesaa skarpe og friske som i 
det øieblik pilen trængte ind. Ved oksens brystparti blev videre fundet 
tre smaa spidse flintblade af samme slags som dem der sidder i saaret. 
Det er formodentlig disse som har trængt ind i brystet mellem rib- 
benene og har voldt uroksens død. Men sine forfølgere er den dog 
undsluppet; som syg, med pilene i brystet, har den for at lindres søgt 
ned til den lille sjø, hvor den er død. Som aadsel har den vist en tid 
flydt om paa vandet og tabt en del af sine knokler udenfor den plet, 
hvor den har fundet sin endelige grav. — Saavel af geologiske grunde 
som efter pilenes form maa dette fund være overordentlig gammelt; 
det er ældre end skaldyngernes (kjøkkenmøddingernes) tid og gaar 
tilbage til den lidet kjendte, ældste stenalder. Levninger af uroksen 
er almindelige i Danmark, og ofte nok har der foreligget vidnesbyrd 
om, at den har levet her samtidig med den ældste stenalders folk. 
Men et saa talende, uomtvisteligt vidne om selve jagten og dens veks- 
lende skjæbne var ikke tidligere kommet for dagen. AR 
Fuglenes flyveevne. I England har man skudt nogle eksemplarer 
af amerikanske vadefugle, som kun kan være kommet did ved at flyve 
'over Atlanterhavet. Allerede tidligere var den lille gulsneppe (Tota- 
nus flavipes) fundet i to eksemplarer, og sidste høst skjød man paa 
Scilly-øerne et eksemplar af den store gulsneppe (T. melanoleucus). 
Den nærmeste afstand mellem land og land er over 40 længdegrader. 
d. 
Strudsavl i Nordamerika. Nordamerikanerne eller rettere sagt 
«deres damer hører til de største forbrugere af strudsfjær; af denne 
artikel blev i budgetaaret 1903—04 indført til de Forenede satter for 
2292515 dollars. Amerikanerne er derfor begyndt at lægge sig efter 
strudsavl selv, for at kunne producere disse fjær. Avlen er endnu 
ganske ny, men den er i rask fremgang, saa at amerikanerne haaber 
inden faa aar selv at kunne dække sit behov af fjær. Ifølge landbrugs- 
departementets aarsberetning holdes der nu inden Unionen 2500 fugle 
i farmer, heraf 1740 i Arizona. Den største del af de øvrige fugle 
findes i Kalifornien, men ogsaa i Florida og Arkansas er der struds- 
farmer. De fleste af disse strudse stammer fra dyr, som allerede i 
1891 indførtes til Arizona. Hvor der findes gode græsmarker, bliver 
fuglene større end de importerede. 
En fuldvoksen struds veier 190 til 230 kilo og bliver 2.5 m. høi, 
ja den kan endog blive 3—-3.25. m. høi. Bedst trives strudsene i et 
varmt, tørt klima, som minder om deres afrikanske hjem. Dog fore- 
kommer de overalt i sydstaterne. Mod kulde og regn maa de be- 
skyttes. Naar de er omkring 4 aar, er de voksne og forplantnings- 
dygtige. Hunnen bliver dog forplantningsdygtig et halvt til et helt 
aar tidligere end hannen, det er dog sjeldent at den lægger befrugtede 
eg, før den er 34 aar gammel. Redet bestaar blot af en grund fordyb- 
ning i jorden, som hannen sparker op. Til en begyndelse vil hunnen 
