177 
at omlagre sig, saa at de blir fordelt som i det hele eg. Hos padde- 
egget er dette tilfældet, kun naar det opererede eg bringes i en anden 
stilling, og derfor opstaar i saadant tilfælde en heldannelse, ellers en 
halvdannelse. Hos echinideggene, som efter operation giver heldan- 
nelse, foregaar ligeledes en omlagring af protoplasmadelene. 
I almindelighed synes mange undersøgelser at tale for, at det 
første stadium 1 eggets udvikling, dannelsen af en blastula eller en 
kimskive, altsaa den første sønderdeling af egget i smaa, cellulære be- 
standdele, er en mere mekanisk akt, som visselig maa foregaa ved 
hjælp af kjernedelingsmekanismen, men hvor kjernesubstansens kv a- 
litet og dens arvelige egenskaber spiller en underordnet rolle. Først 
ved organanlæggene, som begynder med gastrulationen eller dannelsen 
af urtarmen, træder de sidstnævnte egenskaber i forgrunden. Beviser 
herfor kan vi blandt andet søge i visse bastardbefrugtninger. Det 
lykkes nemlig ved at befrugte eg af flyndre med sperma af torsk at 
fremkalde en tilsyneladende normal kløvning af flyndreegget, som sker 
ved den almindelige delingsmekanisme, og som følges af en tilsyne- 
ladende normal fordeling af kjernesubstansen. Der opstaar tilsidst 
en tilsyneladende normal kimskive. Men kimskiven dør bort, uden 
at noget organanlæg kommer tilsyne i samme; farens og morens kjerne- 
kvaliteter er for forskjellige til, at den samvirken, som er nødvendig for 
frembringelsen af et embryo, kan finde sted. 
Derimod har det, som vi har seet, eksperimentelt vist sig, at be- 
stemte celler og cellegrupper i bestemte stadier af udviklingen kun 
har en bestemt opgave, og at denne deres egenskab kan udvikles, enten 
disse celler forbliver paa sin plads eller flyttes under abnorme for- 
holde. .Men derimod maa vi lade uafgjort, hvorvidt denne speciali- 
sering beror paa, at de kun er tildelt en bestemt kjernekvalitet, som 
udelukker muligheden for dem at danne et andet end det bestemte or- 
gan, eller om de nødvendige kjernekvaliteter (= determinanter) er til 
stede, men alle med undtagelse af den ene i latent eller uvirksom til 
stand. M.a. o. vi maa lade uafgjort, hvorvidt den præformatistiske 
eller epigenetiske forklaring i dette tilfælde er den rigtige. I ethvert 
tilfælde er den præformatistiske grundtanke, at kun en bestemt kjerne- 
kvalitet er virksom, rigtig. 
| I tilslutning til den seneste del af min fremstilling og som en 
afslutning paa den skal jeg nævne nogle ord om en af de vigtigste af 
d3 præformatistiske arvelighedshypoteser og den af dem, som bedst er 
Naturen 1907. 192 
—- 
