178 
støttet af kjendsgjerningerne. Det er nemlig spørgsmaalet om kjøns- 
cellernes oprindelse. For tilhængerne af den epigenetiske udviklings- 
teori møder det ingen vanskeligheder at tænke sig kjønscellerne dan- 
net fra andre kropsceller, da disse efter samme teori maa indeholde 
den hele arvelighedssubstans. For præformationsteorien derimod er 
dette umuligt, da kropscellerne efter denne kun indeholder den arve- 
lighedssubstans, som giver de forskjellige cellegrupper sit særpræg. 
Præformationsteorien antager derfor, at kjønscellerne følger sine egne 
baner (af Weismann benævnt kimbaner) ved individets udvikling med 
bibehold af et uforandret kimplasma. I virkeligheden har nu de em- 
bryologiske undersøgelser vist, at hos en hel række dyreformer af de 
forskjelligste typer (amfibier, fiske, insekter, edderkopper, krebsdyr 
ete.) de oprindelige kjønsceller meget tidlig, i regelen allerede førend 
nogle organanlæg hos embryoet optræder, kan paavises som fra de øv- 
rige skilte cellegrupper, som til sidst udelukkende danner det definitive 
kjønsorgan hos embryoet. Et af de mest instruktive eksempler paa for- 
skjellen mellem kjønsceller og øvrige kropsceller finder vi hos spolor- 
men, Ascaris. Her afstødes nemlig hos kropscellerne dele af kromo- 
somerne, mens man altid hos én celle, som paaviselig ogsaa udvikler 
sig som anlæg til kjønsorgamer, finder hele kromosomer. Ved direkte 
lagttagelse kan man altsaa overbevise sig om, at kropscellerne mister 
en del af sin arvelighedssubstans, mens denne ubeskaaret gaar over 
paa de nye kjønsceller hos embryoet (fig. 15, 16). 
Mine damer og herrer! Jeg har med mit foredrag tilsigtet at give 
et overblik over nogle af de resultater, hvortil den biologiske forskning 
i udviklings- og arvelighedsspørgsmaalene er kommet. At den ikke 
har kunnet give en fyldestgjørende forklaring over alle hidhørende 
fænomener, vil De af min fremstilling have forstaaet, og det er heller 
ikke at forlange, dertil er denne gren af den biologiske forskning for 
ung. Men arbeidet vil fortsætte paa den engang betraadte vei, og de 
resultater, som allerede er vundne, giver haab om, at fremtiden engang 
vil bringe os en fuldstændigere tydning af disse de vanskeligste blandt 
de mange vanskelige biologiske problemer. 
Forklaring af figurerne. 
Fig. 1—5 fremstiller modningsdelingerne og befrugtningen hos hestens. 
spolorm (Ascaris megalocephala). 
I fig. 1 sees i midten egkjernen, hvori kromatinet (betegnet med sorte 
streger) er ordnet i to grupper. de saakaldte fir-grupper, hver sammensat af 
fire korte kromatinstave. (Den almindelige opfatning er, at hver af disse fir- 
grupper er dannet ved deling af en kromosom; efter en anden opfatning skulde 
