189 
Mindre meddelelser. 
Cembrafuruen vildtvoksende i Norge? I maiheftet af ,Tids- 
skrift f. Skogbrug*, pag. 181—182, læses følgende notis af skogfor- 
valter Klerek, Elvenæs i Sydvaranger : 
Det vil vel have sin interesse at erfare, at der her lige ved min 
eiendom forekommer en liden vildtvoksende plante af cembrafuruen. 
Den staar lige ved veikanten paa hovedveien til Jarfjord. Jeg ved 
med vished, at den er over 20 aar, for omtrent da satte jeg op en sten 
mellem den og veien for at beskytte den mod veitrafiken.  Uagtet 
denne alder maaler den nu ikke mere end 24 cm. fra roden til de 
høieste naalespidser — saa haard, men seig har kampen for livet 
været. Uden at undersøge den nærmere har jeg tidligere antaget den 
for en almindelig furuplante, selvsaaet fra de faa spredte furutrær om- 
kring den — men ved nærmere undersøgelse i sommer viste det sig, at 
det er en cembrafuruplante. Hvorledes den er kommet hertil, ved 
jeg ei, men ved menneskehaand er den sikkerlig hverken saaet eller 
plantet. Jordsmonet er lidt lerblandet grus. — I 1870 blev oven- 
nævnte vei til Jarfjord anlagt, og da den staar paa grund, der er berørt 
af veiarbeidet, er den altsaa kommet senere end i 1870. Dens aars- 
skud iaar er omtrent 5.5 cm., saaledes omtrent '/,-del af hele dens 
nuværende høide. Den er ubeskadiget paa stammen og ser frisk ud." 
Cembrafuruens egentlige hjemland er, foruden Mellemeuropas 
fjeldtrakter, Sibirien og det nordlige Rusland; dog mangler den saa- 
vidt hidtil bekjendt i Finland, paa Kolahalvøen og ellers i de til Norge 
grænsende trakter af Rusland. Med den kundskab, man nu har om 
muligheden af naturlig frøspredning over lange afstande, skulde det 
vistnok ikke ansees utænkeligt, at den af skogforvalter Klerck iagt- 
tagne plante muligens kunde være indvandret ved hjælp af naturens 
egne transportmidler. Men i det foreliggende tilfælde, hvor det gjæl- 
der en enkelt ung plante, der vokser lige i kanten af en forholdsvis 
sterkt trafikeret landevei, synes der ikke at være nogen tvingende 
grund til at antage dette. Det bør erindres, at i Østfinmarken er cem- 
brafuruens frø (,yrussenødder*) en almindelig handelsvare. —Forbi- 
farende mennesker kan let have kastet fra sig — eller tabt — enkelte 
frø ved veikanten. AN 
Sommerfuglelarvers farvetilpasning efter deres omgivelser. 
Det er forlængst gjennem iagttagelser og eksperimenter bleven fast- 
slaaet, at mange sommerfugles — særlig dagsommerfugles — pupper 
farves forskjellig, eftersom de er fæstede til lyse eller mørke gjen- 
stande. Den almindelige neslesommerfugl (Vanessa urticæ) kan i 
denne henseende tjene som et udmerket eksempel. Finder man pup- 
perne af denne art fæstede til grønne plantedele, er de altid helt lyse 
og fuldstændig guldglinsende. Er de fæstede til en mørk gjenstand, 
f. eks. til en sten, en mørk trævæg eller lignende, er de altid mere eller 
mindre mørkt graa, tildels endog uden guldglinsende flekker. Paa en 
hvidkalket mur eller paa hvidt papir viser de sig mere lyse end paa 
