Istiden i Nordeuropa. 
Af K. 0. Bjørlykke. 
Der er vel neppe noget afsnit af den historiske geologi, som det 
har en større interesse at studere end kvartærtidens første del, den 
saakalte istid. Og det af flere grunde. For det første fordi istiden 
i forhold til de ældre geologiske tidsafsnit ligger saa nær ind til 
nutiden, det nærmestliggende forstørres, og forholdene under istiden 
havde ogsaa saa meget tilfælles med forholdene i de arktiske egne i 
nutiden, at en sammenligning let lader sig udføre. Dernæst fordi 
afleiringerne fra kvartærtiden har en større nationaløkono- 
misk betydning — særlig for landbruget — end de ældre tiders 
dannelser, der paa de fleste steder optræder som faste bergarter. Naar 
gaardbrugeren pløier sin aker, forstmanden studerer skogveksten, og 
ingeniøren beregner sine forskjelligartede anlæg, kommer han først 
og fremst i berøring med kvartærtidens dannelser, de saakaldte løse 
jordlag. Endelig fordi kvartærtiden er menneskenes tids- 
alder og istiden den periode, hvorfra man kjender de første absolut 
sikre levninger efter lavtstaaende menneskeracer. Det kan nok have sin 
interesse ogsaa at studere de ældre tiders dyre- og plantelevninger; 
men interessen stiger i betydelig grad, naar man finder, at ogsaa 
menneskene har udgjort et led i den organiske verden, som man stu- 
derer 
Ogsaa i den uorganiske verden træder mange forhold frem, der 
trænger forklaring. Vi ser striber og blankskruede partier paa fjeld- 
grunden, løse jordmasser i hauge og rygge, store stenblokke af et 
fremmed udseende liggende paa isolerede forhøininger, dybe huller 
eller jættegryder i fjeldgrunden o. s. V. 
For den tænksomme iagttager reiser straks de ; spørgsmaal sig: 
hvorledes er disse ting dannet? hvorledes er de løse jordlag opstaaede? 
Naturen 1907. 13 
