234 
sig. Naturen byder ham at pakke sig, og den vil selv sørge for, at 
befalingen efterkommes.* Det er en trøstesløs lære, og ikke mindre 
trøstesløs er hans tanker om den maade, naturen selv søger at bøde paa 
onderne. Misforholdet mellem befolkningens størrelse og mængden 
af levnetsmidler vil nemlig kunne udjevnes paa to maader. Vi har: 
for det første de forebyggende hindringer for en forøgelse af 
folketallet. Disse er dels ,moralsk afholdenhed", idet man afholder 
sig fra at sætte børn ind i verden, som man ikke kan skaffe under- 
hold, dels laster, prostitution m. v. For det andet kommer de kraf- 
tigere virkende positive hindringer, det er sygdom, hungersnød 
og krig, der rydder op blandt befolkningen og skaffer de gjenlevende 
mere alburum, økonomisk seet. ,Jorden opsluger igjen de børn, den 
ikke formaar at ernære". Malthus mente, at hans teori var grundet 
paa uforanderlige naturlove, som det vilde være farligt at gribe ind i. 
Derfor forkastede han bl. a. den offentlige fattigpleie, der kun bidrog 
til at forlænge de til døden viede overtalliges dødskamp. Et fattig- 
væsen, som det England havde paa hans tid, satte de fattige istand 
til at formere sig, og derved forøgedes kun elendigheden. 
Af alle socialøkonomiske forfattere er Malthus sikkerlig den 
upopulæreste, men ogsaa den uretfærdigst bedømte," siger professor 
Aschehoug. Hans bog vakte en umaadelig opsigt, og hans lære 
har havt en betydelig indflydelse. Darwin's lære støtter sig i af- 
snittet om ,kampen for tilværelsen" direkte paa Malthus" teori om 
misforholdet mellem individernes formerelsesevne og de forhaanden- 
værende næringsmidlers mængde. I hele aarhundredet, siden Malthus 
bog udkom, har der staaet en kamp mellem lærens tilhængere, ,mal- 
thusianerne* og dens modstandere. Den hurtige vekst af befolknin- 
gen i Europas stater, og særlig forøgelsen af industribefolkningen, 
som er stuet sammen i store byer, har vakt mange betænkeligheder. 
Bybefolkningen er i høi grad afhængig af tilførsel af næringsmidler 
og raastoffe; den producerer kun "industriprodukter, som den ud- 
veksler mod landbrugsprodukter. Det har vist sig vanskeligt, ja til- 
dels ugjørligt at erholde disse indenfor de enkelte landes grænser, og 
Europa er i stedse stigende grad blevet henvist til tilførsel fra frem- 
mede verdensdele. Faren ved dette forhold er ikke ringe. Man har 
ogsaa paapegt, at det er netop den fattigste del af befolkningen, som 
har vist den sterkeste tendens til formerelse. Malthusianerne har 
