239 
steget sterkere end folkemængden. Vi ser saaledes, at overbefolk- 
ningsteorien falder for det første forsøg paa at underkaste den en 
nøiere prøve. Den kjendsgjerning, at der i England hvert tusende 
sekund fødes et menneske, kan kun forfærde den, der i hvert menneske- 
ligt individ ser en ny fordringshaver til livsgoderne uden samtidig at 
betænke, at individet tillige vil komme til at yde sit bidrag til disse 
goder. Vi derimod, som i hvert nyfødt barn ser en fremtidig arbeider, 
derformaar at producerelangt mere, end hvad han 
selv kan bruge, vi hilser barnets fødsel med glæde. Vi ved, at 
en tæt befolkningsmængde er en nødvendig betingelse for, at mennesket 
kan faa leilighed til at forøge sin produktionsevne.* (Kropatkin). 
Den anden del af Malthus” teori, nemlig om menneskets for- 
merelsesevne, er ogsaa behandlet af forskjellige forskere Malthus 
antog, at et lands befolkning fordoblede sig i løbet af 25 aar. Han 
henviste i saa henseende til De forenede stater, men tog her ikke hen- 
syn til den sterke indvandring. Herbert Spencer har opstil- 
let den teori, at menneskets aandelige udvikling vil faa indflydelse paa 
formeringsevnen, og at denne vil forminskes ved menneskehedens ud- 
vikling. Malthus selv antog, at en stigende oplysning førte til, at 
antallet af barn vilde indskrænkes. Han var derfor en ivrig for- 
kjæmper for folkeoplysning, og han har havt en stor fortjeneste ved 
at fremholde det ansvar, det medfører at sætte barn ind i verden, uden 
at man er sikker paa at kunne forsørge dem. Sikkert er det, at 
stigende velfærd bevirker en nedgang i befolkningens vekst; det viser 
sig, at pjalteproletariatet har det største barneantal. Man har endog 
kunnet se en forskjel mellem uorganiserede og organiserede arbeidere; 
de sidste repræsenterer den intelligenteste og bedst lønnede del af 
arbeiderklassen, og de har færre barn end de uorganiserede. Den 
høiere materielle udvikling fører ogsaa til, at folk gifter sig i en senere 
alder. Naar fordringerne til livet stiger, vil folk udskyde gifter- 
maalet, indtil de har anledning til at grunde et hjem, som tilfreds- 
stiller de større krav. De danske statistikere Ru bin og Wester 
gaard er kommet til det resultat, at antallet af barn er mindre, jo 
høiere forældrenes vielsesalder er. I denne forbindelse vil vi kun 
nævne en bevægelse, som i alle kulturlande gjør sig mere og mere 
gjældende, den saakaldte neo — eller nymalthusianisme. Den bestaar 
deri, at ægtefællerne frivillig begrænser antallet af sine barn. Ny- 
malthusianismen, som forøvrig ikke har noget med Malthus at bestille, 
