260 
Spækket, som af fangstmændene ansees for meget værdifuldt, 
da det leverer en god og fin olie. er tykkest under bugen mellem 
lufferne, ca. */3 meter, men opover paa kropssiderne og ryggen blir 
det tyndere. 
Benbygningen eller skelettet er ikke særlig grov, tvertimod 
forholdsvis slank. Hvirvlernes antal er 55, nemlig 7 halshvirvler 
(væsentlig sammenvoksede), 18 eller 14 brysthvirvler, resten lænd- og 
halehvirvler. Ribbenenes antal er 138 eller 14 par, brystbenet lidet og 
af variabel form, som saa ofte hos mange bardehvaler; tungebenet er 
lidet, underkjævebenene kraftige, hovedet stort, bredt med sterkt buet 
og smalt overkjæveparti. Skeletter af denne art findes nu i Kristiania 
universitet, Bergens museum og Tønsbergs hvalmuseum, desuden i flere 
udenlandske museer. 
Parasiter finder man ofte i talrig mængde paa denne hvalart. 
De kaldes hvallus og tilhører krebsdyrene, nemlig forskjellige arter 
af slægten cyamus, og findes særlig paa hovedet og specielt paa snuden, 
men forekommer ogsaa enkeltvis udover hele kroppen. Paa steder, 
hvor de har samlet sig i mængder, kan de grave sig fordybninger i 
overhuden og sidde i klynger, overhuden viser sig da paa disse 
steder fortykket. 
Det geografiske udbredningsomraade for vor ,nordkaper* 
indskrænkes til den »ordlige halvkugles del af Atlanterhavet, hvori 
ogsaa indbefattet Middelhavet (tarontohvalen 1877), nemlig med syd- 
vrænse ved Azorerne og Bermudasøerne og med nordgrænse omkring 
Bjørneøen, idet Europas og Nordamerikas kontinenter danner øst- og 
vestgrænsen; denne grænse gjælder kun, forsaavidt den her beskrevne 
nordkaper er en fra ,sydhavshvalen" og ,japanhvalen" forskjellig art. 
Dette var tidligere sikkert antaget, men er blevet mere og mere be- 
tvilet om end ikke sikkert konstateret; man er nu mere og mere til- 
bøielig til at identificere dem." Vi ved nu for ,knølhvalen*s vedkom- 
mende (megaptera), at det er samme art, der befolker saavel Atlanter- 
havet nord og søndenfor ækvator som Stillehavet og det indiske ocean. 
Eftersom man lidt efter lidt har havt anledning til at sammenligne 
kjendemærkerne fra disse forskjellige oceaners glathvaler, stiger sand- 
1) Medens den engelske zoolog I. E. Gray gjorde disse 3 glathvalformer, 
endog til 3 forskjellige slegter — pgenera —, opstillede H. Flower dem som 
samme art eller species. Forøvrigt har Gray med sine mange arter bragt 
megen konfusion ind i cetologien. 
