265 
bragte mig forskjellige ting. Senere er saavel udenfor Finmarkens 
kyster som ved Island fanget flere nordkapere, som vore hvalfangere 
snart lærte at kjende som en overmaade eftertragtelsesværdig hval, da 
dens fortrinlige spæk, der giver en særdeles fin og god olie, og dens 
meget kostbare barder giver et langt større økonomisk udbytte end 
en sædvanlig finhval og knølhval. I løbet af de par følgende aar 
blev der af vore hvalfangere indbragt 17 nordkapere!). Senere er der 
af vore norske hvalfangere paatruffet og indfanget nordkapere aar om 
andet, dog ikke hvert aar. 
At denne rethval har forekommet ved vore kyster ikke saa sjelden 
om sommeren, viser den omstændighed, at fiskerne ved vort lands 
nordlige kyster fortæller om at have seet en egen sort hval, som de 
kalder ,,taghval* eller ,hushval*, da den ligner ,taget paa et hus*, 
naar den sees liggende i vandfladen; den skiller sig derved fra de sæd- 
vanlige finhvalarter. Mange fiskere og med dem flere andre troede, 
at det maatte være enkelte forvildede individer af nordhvalen (grøn- 
landshvalen), hvilket naturligvis ikke er tilfælde. Prof. G. 0. Sars har 
allerede for flere decennier siden gjort opmerksom paa denne ,,hushval". 
Denne ,hushval* er, efter den beskrivelse man faar, høist sandsynlig 
den samme som nordkaperen. 
Efter at fangstfelterne ved Norges kyster er bleven stærkt udnyt- 
tede, og tilsidst hvalfangst bleven fuldstændig forbudt, har som bekjendt 
vore hvalfangere anlagt etablissementer paa Island, Færøerne, Shet- 
landsøerne, Hebriderne; en del fanger desuden ved Spitsbergen og ved 
Bjørneøen. I feltet fra Island til Hebriderne har man jevnlig, om end 
3 
ikke hvert aar, paatruffet nordkaperen; ligeledes er den fanget udenfor 
Finmarken, før forbudet kom. 
Efter de historiske beretninger at dømme har nordkaperen tyde- 
ligvis været stærkt reduceret i talrighed som følge af en stærk efter 
stræbelse; men den kan paa ingen maade siges at have været udryddet. 
Efter henimod 100 aars ufrivillig fredning er dens talrighed høist 
sandsynlig meget forøget. Imidlertid er det vanskeligt at drage be- 
stemte slutninger i denne henseende; thi dens hyppigere optræden i 
vore farvande kan jo ogsaa for en stor del tilskrives den omstændighed, 
at vore hvalfangere først siden 1889 er bleven gjort oprærksom paa den. 
1) G. Guldberg:, Bidrag til nøiere Kundskab om Atlanterhavets rethval, 
i Videnskabs Selskabets Forh. 1891 No. 8. 
= Zur Kenntniss des Nordkapers: Zoolog, dJahrh. VII — 
Abth. f. Systematik. 
