272 
ende i forbindelse med de to belæg c (fig. 2) paa en leydenerflaske eller 
en kondensator, samt endvidere i ledningen indskyde en traadrulle 
eller en spole d. Ved at lade svingningerne passere gjennem en spole, 
forøger man nemlig i høi grad selvinduktionen eller den elektriske 
træghed, saa at svingningerne varer længer, ikke dæmpes saa hurtig; 
jo flere vindinger der er i spolen, desto langsommere bliver ogsaa 
svingningerne. Man har her, hvad man kalder en fuldstændig sving- 
ningskreds. Ved at forandre kondensatorens kapacitet og ved at ind- 
skyde flere eller færre vindinger i spolen kan man variere svinge- 
tiden betydelig, faa hurtigere eller langsommere svingninger. 
De elektriske bølger, som udgaar fra en liden gnist taber sig 
imidlertid meget hurtig ude i rummet. Naar bølgebevægelsen udgaar 
fra et punkt, saa vii energien i bevægelsen i den dobbelte afstand blive 
4 gange saa svag o. s. v. Derfor sætter man svingningskredsen i. for- 
bindelse med høit opragende metaltraad, antennen, fastgjort til en mast. 
Fra lydlæren kjender vi et meget vigtigt fænomen, som kaldes 
resonans. Har man to stemmegafler, som giver nøiagtig samme tone, 
og anslaaes den ene gaffel, saa vil den anden begynde at tone med, 
uden at man rører den. Dette fænomen kaldes resonans. Er gaflerne 
ikke nøilagtig afstemt paa samme tone, saa faar man derimod ingen 
medklingen. 
Nu til elektriciteten; ligesom en stémmegaffel, en stav, en afgræn- 
set luftmasse o. s. v. har sin bestemte svingetid, sin bestemte tone, saa- 
ledes har elektriciteten i den lange metaltraad, antennen, sin bestemte 
svingetid. Hvis denne svingetid stemmer overens med svingetiden i 
svingningskredsen, fremkommer 'der kraftige svingninger i traaden. 
Fra den lange traad udbreder da svingningerne sig ud i den omgivende 
æter. 
