Store forskyvninger i jordskorpen. 
Af Hans Reusch. 
Sagnet fortæller, at den gudommelige mø Gevyon bad kong Gylfe 
i Sverige om saa meget land, som hun kunde pløie i 4 dage. Det fik 
hun, og saa pløiede hun med 4 okser løs det stykke land, hvor Må- 
Jaren nu er, og førte det mod syd; der udgjør det nu øen Sjælland. 
Unegtelig er det fantastisk dette, at der blir taget en skive 
af jordskorpen fra et sted og henlagt paa et andet; men alligevel 
synes det at forholde sig med dette som med romanskrivernes for- 
tællinger; ingen finder paa noget virkelig nyt; om det er aldrig saa 
rart, hvad der berettes, det har dog engang hændt. 
I den senere tid er nemlig geologerne kommen efter, at store 
skiver af jordskorpen utvilsomt er bleven ført i horizontal retning fra 
en egn til en anden. 
Det er fra Alperne, at man har de mest indgaaende studier over 
disse ting. Før vi tager fat paa selve emnet, bør dog nogle elemen- 
tære forhold øjenkaldes i erindringen. De lagede bergarter som sand- 
sten, lerskifer og kalksten er dannet i paa hinanden følgende jord- 
perioder kjendelig fra hverandre ved, at dyrene og planterne ikke er 
de samme i de forskjellige lag. 
I Alperne spiller ikke det geologiske tidsafsnit, silurtiden, som vi 
hertillands er mest fortrolig med, nogen synderlig rolle; derimod kan. 
vi merke os følgende afdelinger, der kommer efter hverandre: trias, 
jura, kridt, ældre tertiær og yngre tertiær. dJuratidens dyr levede efter 
triastidens; derfor, naar vi finder lag med skaller af dyr, der er karak- 
teristiske for juratiden, ved vi med vished, at disse lag er dannet 
senere end triastidens lag. I lande som f. eks. England, hvor der ikke 
har fundet sted større forstyrrelser i fjeldbygningen, ligger lagene 
ganske regelmæssig paa hverandre, eftersom de er dannede. Lagene 
Naturen 1907. 19 
